Downloaded from YTS.MX
[znepokojivá hudba]
Official YIFY movies site: YTS.MX
[křik racků]
[znepokojivá hudba pokračuje]
[houkání sirény]
[znepokojivá hudba pokračuje]
[zpěv ptáků]
[troubení aut]
[vrzání dveří]
- [povzdech] - [řinčení ramínek]
Amando?
[muž] Co se děje?
No, nespala jsem.
A máme za sebou fakt šílený rok, jak víš.
A navíc každý den pracuju, ani si to neuvědomuju.
A ty se zase pořád bojíš o práci kvůli těm škrtům v rozpočtu.
Takže jsem teď ráno pronajala překrásný dům na pláži.
Na to, že je skoro ještě sezóna, byl za hubičku.
- [zapnutí zipu] - Takže ty... balíš?
Jo. Jdu do toho po hlavě.
- Ale to mi vysvětli. - [zapnutí zipu]
Od kdy že jsi ho pronajala?
- Od teď. - [zapnutí zipu]
Řekla jsem si, že když ho zarezervuju a rovnou zabalím,
tak nebudeš mít důvod být proti.
Jo, a taky jsem ti k tomu vytiskla všechny podrobnosti.
Máš je vedle kávy. Tak, jak to máš rád.
Děti jsem ještě kvůli tomu nechtěla budit,
ale myslím, že jim to udělá obrovskou radost.
No, pokud jde o mě, dovolenou vždycky beru všema deseti.
Zvlášť s dětma. Dlouho jsme žádnou neměli.
Ale stejně mi prosím tě řekni... [uchechtnutí] Proč dneska?
[povzdech]
No, když jsem ráno pořád nezabrala, tak jsem šla k oknu.
- [hloubavá hudba] - Vycházelo slunce.
A já sledovala všechny ty lidi, jak začínají den s takovou
houževnatostí a vervou.
To jejich nasazení,
aby světu něco dokázali.
Byla jsem moc šťastná,
že i já jsem toho součástí.
Ale pak mi došlo,
jaký svět opravdu je.
A uvědomila jsem si hodně důležitou věc.
Že je mi z lidí na blití.
[„THE REV3NGE“ – Joey Bada$$]
NECH SVĚT SVĚTEM FILM SAMA ESMAILA
„Nechte svět světem.“
Tak to aspoň stálo v tom inzerátu.
[žena v telefonu] Je to v East Hamptonu?
Ne. V jednom městečku. Vlastně tam tomu říkají víska.
Je to maličké.
Je to kousek za městem, a přitom perfektně daleko od... No, od všech.
[žena] Ach, přesně to teď potřebuješ, viď?
Odpovíš mi ještě na pár otázek k tomu případu Confictura?
Prosím.
No, to asi budeš muset přijet sem,
protože se blížíme a každým metrem slábne signál...
- [střelba a hekání ve sluchátkách] - [hudba z rádia]
Ty sis usrala?
[muž] Archie, nech ji být.
Mně je ukradený, jestli tu prdí,
ale vadí mi, že o tom lže.
Uspořádáme Phoebe rozlučku.
Jo, smůla, hoši. Zavírám krám.
[smích obecenstva z tabletu]
[přerušovaný zvuk utichne]
[dívčin povzdech]
[Amanda] Jo, dobře. Jistě.
[rocková hudba z rádia]
Tati, vezmeš mě někdy do té kavárny, kde se točili Přátelé ?
[muž] Hmm...
Ale ta nebyla pravá. Bylo to studio.
[„Misled“ – Kool & The Gang]
Budu první v bazénu.
ČÁST PRVNÍ DŮM
- [skladba pokračuje] - [dětský smích]
Ach, to je nádhera.
Je překrásný.
VÍTEJTE V NAŠEM DOMOVĚ
[zpěv ptáků]
[povzdech]
Hohó!
Vidím tady spoustu toho nejlepšího pití.
[cinkání lahví]
[Amanda] Bohužel není pro nás.
No, zkusil jsem to.
[uchechtnutí]
Heslo na wifinu je jako román.
Asi tady dost fandí kyberbezpečnosti.
[uchechtnutí] Děti vypadají šťastně.
[posmrknutí, uchechtnutí]
Vynosím věci z auta.
Dobře, tak já potom pojedu pro nějaké zásoby, jo?
[zabouchnutí dveří]
[zpěv ptáků]
[„Never Gonna Let You Go“ – Blackstreet]
[píseň pokračuje z rádia]
POINT COMFORT TRŽIŠTĚ
[zatroubení auta]
[pípání dveří]
[hudební kulisa z reproduktorů]
[hlasatel v televizi] Rád by dneska získal tři odpaly.
A dává do toho všechno .
Nejsou moje, přísahám. Fakt ne.
Ty jsem koupila.
Já vím, že se rád občas vyplížíš na cigáro, a jsme na dovolené,
tak si to užij. Jenom ne před dětmi.
Počkej.
Užít si to můžeme i jinak, co?
Možná...
[povzdech]
[Amanda] Máme tak čtvrt hoďky, než budou chtít na pláž.
To mi stačí.
[znepokojivá hudba]
VÍTEJTE V CHARLESTON HARBOR
[křik racků]
Namažete se?
- [Archie] No jasně. - [dívka] Jo.
Máme celou pláž pro sebe.
[spokojený výdech]
[žena 1] Dneska to hezky pálí, co?
[žena 2] To jo, ale ta voda není nic moc. Nepůjdem si dát něco k pití?
[dívka] Vidíš tu loď?
Je tak obří.
[zavibrování telefonu]
Mami, Taylor mi poslala polohu.
Mrkneš se, jak je to daleko?
Přece jsi říkala, že by sem mohli přijet, ne?
- [Amanda] Hm. - Tak snad, možná...
No, to je Sag Harbor. Je to odsud aspoň hodinu.
Přibližuje se...
- A co? - Ta loď.
No jo. Je to kus. Asi ropný tanker.
Někde tu bude přístav.
Četl jsem,
že New York má jedno z nejrozsáhlejších přirozených přístavišť na světě.
[znepokojivá hudba pokračuje]
V pohodě, Rose?
Zdá se mi, že ta loď pluje na nás.
To určitě ne.
[rachocení lodi]
[povídání lidí]
- Clayi? - Hm?
- Clayi. - Co.
Páni. Je hodně blízko...
To se mi nelíbí.
Ale, neblázni. Ona zastaví. Musí.
Viď?
Tak jdem. Archie, pojď, vstávej. Balíme to. Rychle!
[Archie] To už jdeme? Proč?
- [rachocení lodi] - No ty krávo!
Dělej, Archie, pojď.
- [Clay] Jdeme! - [křik lidí]
[muž] Dělej! Běž!
BÍLÝ LEV
[Amanda] Utíkej!
[skřípění lodi]
[křik lidí]
[skřípění a rachocení lodi]
[skřípění a rachocení ustalo]
[strážník] Tak pojďte, lidi. Nezastavujte.
Promiňte, strážníku. Co se stalo?
Takhle teď uvízlo už několik lodí.
Prý porucha navigace. Promiňte, pokračujte...
[strážník] Pojďte, prosím.
[křik muže]
Hele, Starbucks.
Aha.
Chtěla jsem si o té lodi něco přečíst, ale nejde wifi.
Asi tu blbne router?
[Clay] No, s tím ti nepomůžu. Ty jsi tady přes techniku, ne já.
A nejde ani televize.
Pořád hlásí, že nemá signál...
Platěj ty burgery k večeři?
Jo, dáme si burgery.
[Rose] Dokázal bys mě vyhodit do vejšky?
[povzdechnutí]
Podívej se na to. Děti to prostě úplně přešly,
jako by to viděly v nějakým seriálu.
A jedou další epizodu.
[smích dětí]
[šeptání] Clayi.
Máme hosta.
- [uchechtnutí] - [šeptání] Ty bláho.
[Clay] Dobré znamení... vidět laň.
Hm.
Říká se to v mezoamerické mytologii.
Pomůžeš mi? Hm?
[znepokojivá hudba]
Tak jo. Jo, už jdu.
[cinkání nádobí]
[zvuk tekoucí vody]
[zpěv ptáků]
Ale!
- Dost. - [smích]
[bez zvuku]
[znepokojivá hudba pokračuje]
JSTE OFFLINE. ZKONTROLUJTE PŘIPOJENÍ.
- [Clay] Ne, netahej ji z prostředka. - [Amanda] Ne. No... Přesně to udělám.
[Amanda] Abych ti to ztížila. To je totiž smysl mého života.
[heknutí, chichotání]
[povzdechnutí]
- Jdeš pro další? Doliješ mi? - Jo.
Klidně, ale já už si asi končím. Dám si vodu,
ale stejně se nevyhnu kurevský kocovině.
Vzpomínáš si, jak mé studentce Marii Millerové vyšla vloni knížka?
Tak teď chce, abych napsal předmluvu k její druhé knize.
Tvrdí mi, že jsem pro ni byl velkou inspirací.
Často se zdá, že mě ty děti ani nevnímají, a pak tohle...
- [tlumená rána] - Pšt.
- [Amanda] Slyšels to? - [Clay] Ne.
Ta její druhá kniha je o tom,
že média mohou sloužit jako forma úniku,
ale zároveň nám dávají reflexi.
Což je protimluv.
- Ale jí se ho daří vysvětlit. - [tlumená rána]
[šeptání] Někdo tu je.
Vem pálku.
- Pálku? - [Amanda] Jo.
Kde bych vzal pálku?
[klepání na dveře]
[znepokojivá hudba]
[muž] Haló? Promiňte!
[odfrknutí]
To bude dobrý. Vyřídím to.
Anebo, víš co? Vem si mobil.
Jenom tak, pro jistotu.
Promiňte, že obtěžuju.
- Zdravím. Ahoj. - [uchechtnutí]
- Promiňte, že obtěžuju. - To už jsi říkal. [uchechtnutí]
[uchechtnutí] Co si přejete?
Vím, že je pozdě. Takhle vám klepat na dveře...
Nevěděli jsme, jestli zkusit ty přední nebo ty boční,
tak jsme se chvíli dohadovali.
Já navrhoval ty boční, protože jsou prosklené,
takže byste nás viděli a bylo by jasné, že...
Vy musíte být Amanda.
Amanda Sanfordová...
Vy se snad znáte?
Ne, osobně jsme se zatím neviděli.
Já jsem G.H. G.H. Scott...
George. Je to George. Takhle to má v e-mailu.
Och. [uchechtnutí] Promiňte. Je to tak.
Staré dobré časy, než přišel internet.
To bychom jednali po telefonu, znala byste můj hlas
a věděla, že jsem majitel.
Co prosím?
Hm, tohle je náš dům. Jsem ten George, se kterým jste si psala maily.
Jo, já si to jméno pamatuju, ale...
Tohle... je tedy váš dům?
- [fičení větru] - [šumění listí]
[děsivé houkání sovy]
Promiňte. Směli bychom dál?
Jo. Jasně, klidně pojďte.
Jo. Nějak se ochladilo.
Chápu, že to pro vás asi je dost zvláštní,
že jsme se tu tak zjevili.
Zavolali bychom vám, ale nejde signál.
Ano, můj mobil se teď taky nechytá.
Vypadá to, že vám nelžeme.
[Clayovo heknutí a zachichotání]
Hele, já jsem Clay.
- Ruth. - Ahoj.
- A já jsem G.H. - G.H.
- Těší mě, Clayi. - Jo. [hluboké nadechnutí]
Nechcete si sednout
a promluvit si?
Ale děti už spí.
Hm, s tím bych se moc netrápil.
Náš Archie zaspí i bombu.
Víte? [smích] Tak pojďte.
[houkání ptáků]
[G.H.] Byli jsme na symfonii v Bronxu. Znáte?
[Clayovo zaváhání] Asi ne.
[G.H.] Úžasný zážitek.
[Ruth] Je ve vedení filharmonie,
takže každému doporučuje, aby se zajímal o vážnou hudbu.
Čili jako dcera mám obří kus štěstí.
[Clayovo a G.H. zasmání]
Můžu si natočit vodu?
[zaváhání] Jo, prosím.
[G.H.] Zkrátka jsme jeli zpátky domů, do centra.
A všechno zhaslo.
Vypadl proud.
- [Clay] Jako fakt? - [G.H.] Hm.
Ale nám tady světla fungujou.
[zaváhání]
No právě, takže jsme... mysleli...
Vzhledem k tomu, co se teď ve městě nejspíš děje,
jsme...
Bydlíme ve čtrnáctým patře, a to on nevyjde, má špatný koleno.
[nadechnutí] Navíc nejdou semafory,
takže bychom skončili někde na parkovišti.
Takže vypadl proud a vy jste se rozhodl dojet až sem?
Tu cestu dobře znám. Vlastně i poslepu.
Podíval jsem se na Ruth a řekl jsem...
A řekl mi, že by přespal radši tady.
Víte, v jeho domě. [srknutí]
Cože? Vy chcete spát tady? Ale teď jsme tu my.
No, doufali jsme, že pro to najdete pochopení.
- Ovšem. Jasně. Jen... - [Amandino povzdechnutí]
[vrzání podlahy]
Asi chtěl říct, že, ovšem, že to chápeme...
Vím, že je to nečekané, ale kdybyste nás tu nechali...
Protože přece...
Víte, je to pořád...
- Náš dům. - [nervózní uchechtnutí]
Jen se vám snaží říct, že chceme být v bezpečí.
No, ale my jsme tu na dovolené.
Clayi, Amando, můžeme vám vrátit peníze.
Chcete, abychom odjeli?
Ale je po půlnoci.
- Mé děti tam nahoře dávno spí. - Klid.
Přijdete si sem a chcete vracet peníze?
Jdu zavolat zprostředkovateli.
Podle mě to ani nemůžete, takže si jdu najít číslo.
- [G.H.] To přece vůbec není nutné. - Proč ne?
My přece neříkáme, že máte odjet.
Mohli bychom vám vrátit 50 procent platby.
Přespali bychom v apartmá pro hosty.
Tady dole?
Padesát procent?
Ráda bych viděla podmínky naší dohody.
Ale nejdřív musíme najít wifi router.
- A restartovat ho. - Zkusím tě připojit na mobil.
Clayi, mobily nefungují, tak čeho tím asi dosáhneš?
Podle mě internet stejně nejede, takže...
Dobře. Hele, je mi to moc líto,
ale není mi příjemné zůstávat v domě...
s lidmi, co neznám.
Je to výpadek a za několik hodin bude po všem.
Mohu?
[znepokojivá hudba]
[povzdechnutí]
Měl jsem poslechnout ženu a ty klíče si označit.
[heknutí]
[uchechtnutí]
Jo.
Á, už to je.
Jo. Dám vám za tu noc tisíc dolarů,
což je téměř polovina vaší platby za víkend.
Fakt tisíc babek.
Budeme vám vděční.
Zítra snad vymyslíme, jak to bude dál.
Jo, tohle stejně nefachá. Ani čárka.
Takže... já myslím, že na jednu noc je to...
Ráda bych to probrala v soukromí.
Půjdeme si popovídat vedle, jo?
Hm.
- Smím si tu namíchat pití? - Jo, jasně. Buďte tu jako...
Jo.
- [Amanda] Proč jsi jim řekl, ať zůstanou? - [Clay] Vždyť vypadl proud.
[Clay] Počkej, myslíš, že nám lžou?
- Holka a její táta, vypadají nevinně. - [Amanda] Neznáme je.
Vždyť se nám snad představili.
Zaklepali nám na dveře uprostřed noci!
Měli sem vpadnout?
Vyděsili mě k smrti.
No, podle mě nebylo ani jim zrovna do smíchu.
No, a prostě nevěděli, co jinýho dělat.
No, tak co třeba zkusit hotel?
Tady přece bydlí, jak nám ta holka furt opakovala.
Neřekli jsme si o žádný důkaz. Já auto neslyšela, ty jo?
Fouká tam vítr, třeba jsme ho přeslechli.
Anebo sem přišli pěšky.
Nebo bychom se mohli uklidnit.
Je mi líto, prostě...
se mi nezdá, že by to byl jejich dům, a...
to vedení filharmonie?
Já nevím, ale moc věrohodně to nepůsobí.
A aby tu spali? S námi?
To fakt ne. S cizími lidmi v domě bych neusnula.
A Rose je jen kousek odtud, co když jí něco...
Hrozná představa.
No, a o Archieho obavy nemáš?
Co má tohle znamenat?
- Já se tě jenom ptám. - [Amanda] Ta jejich historka se mi nezdá.
Jasné? Přijel až sem, protože nechce lézt do pitomých schodů?
Taková blbost. Všechno to na nás hrajou.
Co když je to bouda?
Co když... Co když je ten výpadek proudu
a to všechno jenom součást jejich léčky?
To si nemyslím.
A nejspíš nám právě kvůli tomu nejdou mobily a internet.
A kromě toho... měl klíče.
Otevřel si tu skříň s pitím, ne?
Tak měl klíče. A co?
Možná je to údržbář. A ona hospodyně.
Hospodyně pokaždé vědí, kde se schovávají peníze.
A mimo to k nám stál zády. Mohl se tam vloupat.
Nechápu, co by měl z toho, že by nám dal tisíc babek.
Proč se pořád tak hrozně snažíš věřit všem na světě kromě vlastní ženy?
Podle mě nás klamou a nedůvěřuju jim.
Mně zase přijde, že jsou to jenom dva vyděšení lidé, co potřebují přečkat noc.
Takže teď zajdu dolů. Promluvím si s nimi.
A když budu mít špatnej pocit, tak zkrátka řeknu: „Ne,
tohle uspořádání nám nevyhovuje.“
Hm? Ale když to bude v pohodě, tak bych je tu nechal.
Taky bych chtěla být tak důvěřivá.
To je můj vlastní recept. Dáte si taky?
Jo, dal bych si, díky.
Ještě jsem se ho nedotkl, tak...
Och, děkuju.
A co vy, Amando?
Co přesně v něm je?
[Clayovo nadšené zamručení]
[smích]
No tak to je fakt super koktejl!
Ochutnej ho, budeš nadšená.
Nedám si.
[rána]
Asi půjdu na vzduch.
Hm...
Máte překrásný dům.
Jsem rád, že se vám tu líbí.
- [nalévání tekutiny] - Jak jste tu dlouho?
No, koupili jsme ho asi před dvaceti lety.
Ale až teď je to domov.
Tedy, když tu jsme.
Před pěti lety jsme ho předělali. Dodavatel nám pomohl.
Spoustu detailů vymyslel on.
No, a kde bydlíte ve městě?
Park Avenue mezi Osmdesátou první a druhou.
- [Clay] Hm. - A kde vy?
My v Brooklynu. Sunset Park.
No, vlastně na Park Slope.
- [zaváhání] No... - [G.H.] Tam je pěkně.
Tam chtějí dneska bydlet všichni. Není to drahé.
Myslím, že se tam rozhlížela i Ruth,
když chtěla vyletět z hnízda.
A kde máte ženu? Nebojíte se, že zůstala ve městě?
Ta je na služební cestě v Maroku.
Obchoduje s uměním, tak dost cestuje.
Ale vrací se zrovna zítra ráno.
Aha.
Ukážete mi doklady?
[zaváhání] Amando...
Je to oprávněné.
Neznám vás, přišel jste sem v noci
a nahoře jsou mé děti.
Ovšem. Já to chápu.
Hm, no. [zasmání]
Asi mi nebudete věřit, ale...
peněženku jsem měl v kapse kabátu, co jsem si dal na koncertě do šatny.
A v tom zmatku jsem ho tam zapomněl.
[zaváhání] Vždyť k tomu výpadku proudu došlo, až když jste jel domů...
- [pípání nouzového alarmu] - [Amandino heknutí]
[hlasatel] Toto je celostátní poplach.
Rozhlasové a televizní stanice přestanou vysílat obvyklý program.
Toto je celostátní poplach.
No. Asi je dobře, že jste vypadli z města.
- [hlasatel přerušovaně] ...vysílat obvyklý... - [Clay] Tam bude chaos.
Je to jen obyčejný výpadek proudu.
- Výpadek není jen tak něco. - ...vysílat obvyklý program.
Klidně to může být projev něčeho mnohem většího,
třeba teroristů nebo bomby, kterou by, podle vás, váš syn zaspal.
Ruth.
... hlasové a televizní stanice přestanou vysílat...
Asi tu radši zůstaňte.
Toto je celostátní poplach...
A zítra to všechno vyřešíme.
Za denního světla je všechno jiné.
Toto je celostátní poplach...
No co, na těchhle klišé bývá zrnko pravdy, ne?
[zachrastění]
[Ruth] Nechápu, že spíme ve sklepě.
Co budeme dělat zítra? Prát jim?
[G.H.] Já budu na zemi, ty si vem postel.
Musíme je odsud dostat.
Ale ne tím, že je vyděsíme.
Musí si myslet, že se všechno spraví.
Však se to taky spraví, nebo ne?
[znepokojivá hudba]
Co myslíš, že se děje?
Tvůj klient ti nic dalšího neřekl, že ne?
Nemá cenu to řešit, dokud se nedozvíme víc.
To si myslím.
Toto je celostátní poplach.
Rozhlasové a televizní stanice přestanou vysílat obvyklý program.
Toto je celostátní poplach.
Rozhlasové a televizní stanice přestanou vysílat obvyklý program...
[tiché kovové cvakání]
Ta holka schválně prudila.
Prostě provokovala.
[Clay] Neber si to tak osobně.
Už nechci znova poslouchat ten její tón.
Ani kdyby fakt mluvili pravdu.
Pořád ještě pochybuješ?
Nemají tady ani jednu fotku. Ani jednu.
Nikde žádná fotka s tou údajnou obchodnicí s uměním na cestách
ani s tím rozmazleným frackem jako miminem.
Jsem si jistý, že je sundávají, chtějí si přece zachovat nějaké to soukromí, ne?
Něco se mi na nich nelíbí.
[Clayovo povzdechnutí]
Proč ses nezmínil o tom, co jsme zažili na pláži s tou lodí?
Byl to ropný tanker.
Ale proč jsi to vůbec nezmínil?
Nevím. Asi mi přišlo, že toho mají dost.
Proč ne ty?
Bála jsem se.
Ale čeho?
Že se tím něco potvrdí.
[znepokojivá hudba pokračuje]
[Clayovo povzdechnutí]
[tiché kovové cvakání]
...celostátní poplach.
Rozhlasové a televizní stanice přestanou vysílat obvyklý program.
Toto je celostátní poplach.
Rozhlasové a televizní stanice přestanou vysílat obvyklý program.
- Toto je... - [statické praskání]
NEJNOVĚJŠÍ ZPRÁVY: KYBERÚTOKY PO CELÉ ZEMI
[statické šumění]
ČÁST DRUHÁ KŘIVKA
[statické šumění pokračuje]
[tlumené šumění]
[Rose] Mami.
Mami.
Rosie, copak?
Mami, mám dva problémy. První je, že jsem si chtěla pustit závěr Přátel .
Ale na mým iPadu pořád nejde internet.
Tak jsem zkusila televizi, protože jsem četla, že ty...
Jak se to jmenuje, když pořád opakujou staré věci?
Reprízy?
A proč to dělaj?
Nevím. Když mi to říkali, nevnímala jsem.
Každopádně, s tou televizí se něco stalo. Pořád blbne.
To je druhý problém. Prosím, vyřeš to.
Jsem nervózní, že se nedozvím, jak ten seriál skončí.
Nepřijde ti, že to bereš trochu moc vážně?
[povzdechnutí] To není fér. Jsme na dovče.
A táta říkal, ať používáme elektroniku, jak chceme.
Tak za a, já to neschválila,
a za b, táta tu ještě spí.
Takže jdi do obýváku a počkej.
VÝCHODNÍ POBŘEŽÍ USA HLÁSÍ VÝPADEK PROUDU
NEJNOVĚJŠÍ ZPRÁVY: ZA VÝPADKEM STOJÍ HACKEŘI
Clayi.
- [Clayovo ospalé zamručení] - No tak, vstaň. Koukej.
[Clayovo ospalé zamručení]
- Nic tam nevidím. - Co?
- Bylo to tam. - [Clay] Vážně? A co?
Jo, teď jsem to tady měla.
Byly to čtyři notifikace. [zaváhání]
Dvě o tom výpadku a v jedné psali, ehm... že ho asi mají na svědomí hackeři.
- Hackeři? - Jo.
A ještě tam byla jedna s textem „nejnovější“,
ale pak tam byly už jen nesmyslné znaky.
Možná, že hackli mobilní síť?
Tohle je otázka?
To se mě kurva ptáš? Jsem snad vědma?
Můžeš mi říct, jak to, že jsi s tím tak v klidu?
[Amanda] Zapomněl jsi, že máme pořád v domě ty lidi?
- Doufala jsem, že to vyřešíš. - [Clayovo povzdechnutí]
Zajedu do města, jo?
Stavím se v obchodě, koupím noviny
a najdu někoho, kdo o tom ví víc než my, jo?
Zkrátka to nějak zařídím.
[Clayovo heknutí]
Čí je to auto?
Vypadá draze.
Dáme si snídani.
Takže... poslouchej. Pokud jde o to auto,
přijeli k nám jistí lidé.
Scottovi.
A přijeli sem, protože měli...
[zaváhání] Měli problém
a nebyli daleko, tak sem zajeli pro pomoc.
Vůbec nechápu, co říkáš.
Půjčím si tvý kafe.
[zaváhání] Říkala jsem Rose o Scottových.
- Tati, nejde telka. Můžeš ji opravit? - Klídek, zlato. Počkej.
[Clayovo zaváhání]
Jo.
[zaváhání]
No, teď je tam zrnění. A v noci tam byla modrá obrazovka.
- Moc to nechápu. - Co?
Jo, vidíš?
Ne. Prostě nefunguje.
To já vím. Nemůžeš ji třeba restartovat?
- Vylézt na střechu nebo tak? - Nikdo nikam nepoleze.
Já na střechu určitě nepůjdu.
Ano? Ale zajedu do obchodu
a třeba tam objevím něco, co nám pomůže, jo?
Koupím takový ty tykadla nebo něco.
Tykadla nejsou k ničemu!
- [bouchnutí dveří] - [zpěv ptáků]
[šumění listů]
[znepokojivá hudba]
[gradující znepokojivá hudba]
- [hudba utichne] - [vyděšené nadechnutí a dýchání]
[tekoucí voda ze sprchy]
- [Amanda] Dobré ráno. - Neva, když si dám kafe?
Klidně. Kde jsou hrnky, víte, že?
Ráno jsem měla na mobilu pár notifikací.
- Vám funguje? - Ne.
Asi mi přišly někdy v noci, ale ráno zas bohužel zmizely.
Co v nich bylo?
Dvě zprávy o výpadku proudu a pak něco o tom, že za to můžou hackeři.
- Hackeři? - Hm.
Kde jsou v New Yorku elektrárny?
Tipuju někde v Queensu. Nebo možná dole u řeky.
Proč se ptáte na elektrárny?
Ti hackeři se do nich mohli dostat, a tak způsobit ten výpadek.
Před pár lety v Jersey to málem způsobilo roztavení jádra.
Tam venku, to je vaše dcera?
Roztomilá. Kolik jí je?
Třináct, před měsícem. Hm. [zasmání]
Pořád je taková dětská.
Byla bych ráda, kdybychom všechny zprávy sdílely jen mezi dospělými.
Děti zbožňují bazén,
tak je tam pošlu, dokud nebudeme vědět víc.
Nechci je zbytečně děsit.
Já s vámi ale úplně nesouhlasím.
A nesouhlasíte v čem?
Nemyslím, že o nic nejde.
Takže... kde pracujete?
[zaváhání]
Dělám v reklamě, řeším klientelu. Prostě obchodní vztahy.
Hm. To bych nehádala.
No, a co váš manžel?
Clay je profesor a učí na City College.
Angličtinu a mediální studia.
Na mediální studia chodila spousta mých kamarádů,
ale já pořád nechápu, co to je.
A co přesně děláte vy?
Já jsem [úsměvný povzdech]
zatím ještě nerozhodnutá. Snažím se nic neuspěchat.
Nechci se nechat vcucnout prací, které bych třeba za deset let litovala.
Jenže to už bych v ní byla uvězněná, protože by mi všichni říkali,
že už bych na nový začátek byla stará.
Dobré ráno. Něco nového?
Mobil pořád nefunguje.
Asi ani televize. Kde je Clay?
Vyrazil do obchodu pro noviny.
Taky chce najít někoho, kdo by věděl něco o tom, co se to děje.
Chytré. Já... Myslel jsem, že bych zajel k Huxleyovým.
- Žijí jen pár kilometrů odsud. - [Amanda] A budou doma?
To netuším.
V tuhle dobu tu obvykle nikdo nebývá, ale stejně se tam zajedu podívat.
Než vyrazíš, měly bychom ti říct o těch zprávách.
[znepokojivá hudba]
Zprávách?
[Amandino zaváhání] Ráno jsem měla na mobilu pár notifikací.
Ve dvou se psalo o výpadku proudu
a v dalších stálo, že to celé můžou mít na svědomí hackeři.
Aha.
Co? Taky se podle vás roztaví jádro?
[smích]
- To vám řekla Ruth? - Spolu s dalšími děsivými věcmi.
No, jak vidíte, Ruth je malinko paranoidní.
To ty přece vždycky říkáš:
„Jestli ještě nejsi paranoidní, je už asi pozdě.“
[znepokojivá hudba pokračuje]
Bude to jenom nafouklá bublina.
Jako ten vir „Miluji tě“.
To je káva?
[Amandino zaváhání] Promiňte. „Miluji tě“ je co?
To byl známý vir.
Šířil se sítí v roce 2000.
Lidem chodily maily, kde bylo v předmětu: „Miluji tě“.
Kliknutí na přílohu ho poslalo všem kontaktům.
Ochromil řadu firem a způsobil škody za miliardy.
A měli ho na svědomí dva výrostci z Filipín.
[bouchnutí lžičky]
Tohle může být podobné.
Asi dojdu popohnat Archieho.
Mám strach o mámu.
Myslíš, že ten let bude v pohodě?
[G.H.] Určitě.
Troufám si tvrdit, že...
ho přesměrovali na letiště v Ohiu.
Bude ječet na zástupce aerolinek,
dokud ji neposadí na let domů.
[uchechtnutí]
Vzpomínáš, jak jsme vyrazili do Itálie?
No jistě.
Proč tě to napadlo?
Nevím, na co jiného myslet.
[znepokojivá hudba pokračuje]
VEJCE
- [pípnutí tlačítka] - [statické šumění]
[povzdechnutí]
GPS SIGNÁL NENALEZEN
[hučící motor letadla]
[prudké vdechnutí]
HUXLEYOVI
[skřípění cedule]
CHODÍ TI ZPRÁVY? NEDORUČENO.
UŽ JSI NA LETIŠTI? NEDORUČENO.
TEN TVŮJ LET NEVIDÍM. NEDORUČENO.
MAYO? NEDORUČENO
[psaní na telefonu]
PROSÍM, DEJ MI VĚDĚT, ŽE JSI V POŘÁDKU.
NEDORUČENO.
[povzdechnutí]
[hudba utichne]
BRONXSKÝ FILHARMONICKÝ ORCHESTR
[„Winter“ – TV on the Radio]
[písnička pokračuje z reproduktoru]
[Archieho heknutí]
Co máma říkala o těch lidech?
Na co koukáš?
[zařehtání koně]
TANEYHO FARMA
[hvízdání větru]
[zvuk ladění stanice]
ŽÁDNÝ SIGNÁL
[hlasatel] ...se dozvídáme,
že důsledek spadu způsobeného
probíhajícím kybernetickým útokem
způsobil na jihu děsivou ekologickou kata...
[zvuk ladění stanice]
[pískání pneumatik]
[znepokojivá hudba]
[vřeštění racků]
Archie, já jsem ráno něco viděla.
Jeleny.
Jsou všude, trubko.
Jako veverky nebo holubi.
A co?
Ale tohle bylo jiné. Jako by...
se nám snažili něco říct.
Pojď se mrknout po okolí.
To se fakt tak nudíš?
Když nemáš ten svůj seroš?
Já prostě jdu.
[znepokojivá hudba pokračuje]
[čvachtání bot]
Haló, je někdo doma? Tady G.H. Otevřel jsem si.
GPS SIGNÁL NENALEZEN
[vzdálený křik]
[křičí španělsky]
Jo.
[houkání ptáků]
Co to tam je?
Jdem se mrknout.
[pípnutí]
Jo, hehe, ahoj.
[mluví španělsky]
Dobře, ale já vám vůbec nerozumím. Já totiž neumím ani trochu španělsky.
[pípání]
[pípání přestane]
[bouchnutí dveří]
Je to tady abnormálně nudný.
Jo.
Možná, že tady prostě jen spí.
Tráví tu noci.
Kdo?
Ten, kdo nechal obrys.
[vřískání a krákání ptáků]
Já ani nevím, kde teď jsem. Snažím se dostat do města.
[mluví španělsky]
To nejde, protože já teď taky nemám žádný signál. Já...
Hele, to...
Má tady...
taky tohle malý okno.
Aby dobře viděl...
Co jako?
[pokračuje ve španělštině]
Ne. Totiž, tohle je...
[zaváhání] Ne. Ne, já...
Pardon.
[pokračuje tlumeným hlasem]
[žena křičí]
[znepokojivá hudba pokračuje]
[krákání vran]
[letící letadlo v dálce]
Hele,
není to ten pokoj, kde jsi spala?
[zvuk letadla pokračuje]
Sakra.
[pískání pneumatik]
Představ si to.
Všude kolem je tma.
Ježiši.
A svítí jen lampa u tvý postele.
Kurva. Do hajzlu.
[Clayovo heknutí]
Kurva.
Mohl by jít za tím světlem až úplně k tobě.
[znepokojivá hudba nabývá na intenzitě]
[panický křik] Kurva. Do prdele.
[křik]
- Baf! - [výkřik] Au!
[hudba utichne]
To není vtipné, Archie. Fakt to bolelo.
Budeš v pohodě.
To teda nebudu!
Tak už se kurva uklidni. Byl to jen fór.
Ráno jsem viděla jeleny.
Ne jednoho, ale fakt spoustu. Stovku.
Možná víc. Hnedka vzadu za domem.
Bylo to fakt divný, Archie.
Žijou normálně v tak velkých stádech?
Jak to mám, do prdele, vědět?
Když se bojíš, zeptej se mámy s tátou.
[povzdechnutí] Těm je to úplně jedno.
Je jim fuk, co říkám.
To bude asi fakt.
[rychlé dýchání]
[motory letadla]
[řev motorů]
[bouchnutí láhve]
Zaplavete si?
Ne. Vy?
Nějak se mi nechce.
Proč? Kvůli vlasům?
Spíš si nejsem jistá, jestli vaše děti nečůraly do bazénu.
To by neudělaly.
Ale stejně, nemám tu jistotu, chápete?
[povzdechnutí]
PŘÁTELÉ S10 E17: POSLEDNÍ EPIZODA
Vaše dcera to sleduje?
Sleduje je slabý výraz. Ona tím seriálem úplně žije.
Hm.
Co?
Já na něj taky kdysi koukala.
Ale přijde mi, že představuje vzpomínky na časy, které neexistovaly.
[Amanda] Doufám, že děti nešly nikam daleko.
Archie.
Archie, dívej.
Proč se nedíváš?
[Archie] Na co? [uchechtnutí]
Půjdeme tam.
Ne, ser na to. Mám hlad. Pojď, jdeme.
[káchání kachen]
Rose, tak dělej!
Takže...
řekneš nám, proč jsi tak mokrý?
Spadl jsem do bazénu.
Fakt jsi tam... spadl?
O něco jsem zakopnul.
Jo, spadl jsem do bazénu.
A cos tam dělal? Já myslela, že jsi hledal Riche.
Přinesla bys mi z pracovny suché oblečení?
Tohle bylo jediné, které jsem tam dole měl.
Viděl jsem to, víte?
Došlo mi to před jistou dobou.
Sledoval jsem trh.
A vycítil, že se to blíží.
Nechápu.
[nervózní polknutí]
V mojí branži musíte rozumět modelům, které ovládají svět.
Naučit se číst křivku.
Dělám to tak dlouho, že už z ní poznám budoucnost.
Když se nemění, slibuje harmonii.
Když jde nahoru nebo dolů, tak něco předvídá.
[povzdechnutí]
G.H., proč mi to všechno říkáte?
Zjistil jste něco od souseda?
Ne, nebyl doma.
Vím, že má satelitní telefon.
Zkoušel jsem ho. Nefungoval, přestože byl nabitý.
Satelitní telefon má mít signál vždycky.
Stačí k tomu volný výhled na nebe, což jsem měl.
Nefungovat může jenom,
když se naše satelity vychýlí z pozic.
[zaváhání]
Naše satelity?
[zaváhání] Podle vás se něco stalo se satelity? S těmi ve vesmíru?
Satelity jsou napojené na počítače tady dole.
[zaváhání] Hm...
Takže myslíte, že ti hackeři, nebo kdokoli, vyřadili naše satelity?
Nepřijde vám to zvláštní? Možná jste ten telefon použil špatně.
Viděl jsem, jak se z nebe zřítilo letadlo rovnou do oceánu.
[znepokojivá hudba]
A to nebylo první.
Už si nemyslím, že to provádí pár výrostků z Filipín.
[vystrašené povzdechnutí]
[burácení]
Co to je?
[vzdálený výbuch]
Co to kurva je?
[výbuchy pokračují]
[burácení]
Kde jsou moje děti?
- [pronikavé pískání] - [Amandino heknutí]
[zalapání po dechu]
[pískání pokračuje]
[hřmění]
[tlumené výbuchy]
[lapání po dechu]
[kvílení]
[tlumený křik]
[pronikavé pískání slábne]
ČÁST TŘETÍ HLUK
[úplné ticho]
[Rose] Mami!
Kde je táta?
[zaváhání] Hned se vrátí.
Proč jste tak mokrý?
[Archie] Měl jsem si zacpat uši dřív.
Teď mi hučí v hlavě.
To je asi normální. Bylo to fakt síla.
[zaváhání] A nebylo to třeba letadlo, co překonalo rychlost zvuku?
Anebo ten aerodynamický třesk, možná?
Letadla rychlost zvuku nepřekročí.
Concordy už nelétají.
[Ruth] Mohlo to být letadlo, které neznáme.
Archie, běž se převléknout.
[Ruth] Rose, ty bys měla taky.
Dobrý nápad.
Jdi do mé postele a čti si tu knížku od táty.
Budeme... Budeme v pohodě, že jo?
Jo.
Když umíte tak dobře věštit, tak co to bylo?
Nějaká bomba? Nebo střela?
Mohl to být výbuch elektrárny.
Zatím nevíme nic jistě.
Ještě před chvílí jste si při tom svém blbém monologu jistý byl.
Nic se nezměnilo.
- [zavrzání židle] - Nic se nezměnilo?
Změnilo se úplně všechno.
A my tu sedíme jak... jak ani nevím co.
Jako kachny, co dřepí a čekají, až je někdo zastřelí.
Nic se nezměnilo v tom, co budeme dělat.
Počkáme, co zjistíme od Claye, až se vrátí.
Nemám se po něm jet podívat?
Taky bych naplnila vanu
a mrkla se, jestli máme baterie a paralen a jídlo a generátor
a jednu z těch vysílaček na kliku
a brčka na pití špinavé vody.
Vážně bychom měli počkat, až se vrátí Clay.
Co když se vůbec nevrátí?
[Ruth] Tak hele, táta má pravdu.
Měli bychom počkat tady v bezpečí.
Jak víte, že jsme v bezpečí, když nevíte, co se děje?
Může to být jako v... co to bylo? Ten Mile Island?
Přece i tady máme elektrárny, že jo?
- Three Mile Island. - Proč jste tak posedlá elektrárnami?
Máš pravdu. Už nespekulujeme.
To mi neříkejte!
Protože já chci vědět, co si do prdele myslíte!
Vypadnul proud a pak jste viděl, jak havaruje letadlo a...
Co?
No co? Je dospělá.
Nemůžete před tím chránit ani ji, ani mě.
Satelitní telefon nefungoval, pak byl ten hluk a dál?
Co? Co by se podle vás mělo stát teď?
O všem, co vím, vás tu informuju.
Já vám nevěřím.
Nevěřím vám od první chvíle, co jste sem přišel.
Ale, ale. Co se vám na nás tak nelíbí, že nám nedůvěřujete?
[G.H.] Ruth...
Ty asi žiješ v domnění, že jsi sežrala všechnu moudrost světa.
No, tak to mi říká vážně ta pravá.
Ruth.
[znepokojivá hudba]
Věděl to.
Včera ve městě na trhu
byl na parkovišti jeden chlápek.
Kupoval zásoby vody a konzervy s jídlem.
Věděl, že dojde k tomuhle.
Měl vousy?
A kovbojský klobouk, že?
To byl Danny.
Ten stavař, kterého jsem zmínil.
Pracoval tu na domě.
Ale nic to neznamená.
Zásoby pro přežití
si takhle nakupuje před každým víkendem.
[Amanda] Ach, Ježíšikriste!
Jsem tady. Jsem v pořádku. Co vy? Kde jsou děti?
- Všichni jsou tu, živí a zdraví. - [Clay] Dobře.
- Tak co? Dostal ses do města? - [Clayovo zaváhání]
Daleko jsem nedojel. A pak mě zaskočil ten brutální hukot.
Jak to myslíš? No tak, kde jsi teda byl? Mohla jsem se tu zbláznit.
Já... já nevím. Já... Prostě jsem vyrazil,
slyšel jsem ten hukot a... vrátil jsem se.
Takže nikoho, kdo by nám objasnil, co se děje, jste nepotkal.
Ne, vůbec nikoho.
Ale něco jsem přece jenom viděl.
Bylo to... Já...
Viděl jsem obří... dron.
Lítal uprostřed pustiny a padaly z něj tisíce letáků.
Ale nevím, co znamenají.
[znepokojivá hudba pokračuje]
[Archie] „Smrt Americe“.
Co?
„Smrt Americe“.
Teda... nevím, co znamená ten zbytek,
ale tenhle nápis je určitě „Smrt Americe“.
Viděl jsem to v jedný hře.
Nedává to žádný smysl.
Kdyby na nás útočili, proč by to rozhlašovali?
A není to ani anglicky. K čemu jim to je, to tady shazovat?
Jenom se chci ujistit,
první ulicí doprava a pak rovně až na dálnici?
S tím, co víme, je teď město tím nejhorším místem.
Nejedeme do města, ale k mé sestře do Jersey.
Ale jestli chcete do New Jersey, musíte projet přes město.
Takže ještě jednou. Zahnu doprava a podle cedulí na dálnici.
Ano, jako jste přijel sem. Ale poslouchejte, prosím.
Sebe i svou rodinu vystavujete nebezpečí.
Tati.
Nech je odjet.
Vážně jsem vděčná, že o nás máte obavy.
Ale pro nás je tohle správné.
A bude to nejlepší pro všechny.
Jo, bude to lepší.
Pro koho?
Pro nás!
[Ruthino povzdechnutí]
Hodně nerada s ní souhlasím, ale měla pravdu.
A tys mi fakt měl říct, cos viděl.
Hele, vím, na co myslíš,
ale sem by letadlo tvojí matky neletělo.
Byly to i jiné aerolinky.
Je mrtvá?
Ale no tak, neblázni. Co tě to napadá? Vždyť říkám, že to byly jiné aerolinky.
Jo, ale necítíš, že už tady není?
[roztřeseným hlasem] Protože já teda úplně.
Když budem v zácpě, aspoň si s někým promluvíme.
Někdo musí vědět, co se děje. Divím se, že jsme ještě nikoho nepotkali.
Neboj, na dálnici určitě někoho potkáme.
[Amanda] Možná v Jersey všechno funguje.
Je fakt, že nemáme ponětí, co se děje mimo Long Island.
Může jít internet, telefony třeba taky.
[zaváhání] Tomuhle se možná jednou zasmějeme, to ti garantuju.
Byla to dovolená do pekla. [smích]
S odstupem je všechno vtipnější, že ano?
Říká se to trochu jinak,
ale chápu, jak to myslíš.
[houkání sirén v dálce]
Sirény.
Já myslela, že spíš.
[Rose] Nemůžu.
A proč ne?
Kvůli sirénám.
[houkání sirén v dálce pokračuje]
Vidíš to?
[houkání sirén]
Zůstaň s dětmi, jdu se kouknout.
[cvaknutí pásu]
[houkání sirén pokračuje]
[znepokojivá hudba]
Víte co, vy dva? Zůstaňte tu, jo?
Je tam někdo?
[znepokojivá hudba pokračuje]
Není tu ani noha.
TESLA BEZPEČNOSTÍ PRVKY AUTONOMNÍHO ŘÍZENÍ
[povzdechnutí] Jsou úplně nová.
Co?
Podívej, někdo sem jede.
Haló!
PLNĚ AUTONOMNÍ ŘÍZENÍ
[znepokojivá hudba přidává na intenzitě]
- [Amanda] Clayi, nastup do auta. - A nepromluvíme si s nima?
- Padej do toho zasranýho auta! - Tak jo.
[intenzivní hudba pokračuje]
[startování motoru]
Co blázníš? Nechceš je zastavit?
- Možná něco vědí. - V tom autě nikdo není.
[pískání pneumatik]
[Rosein křik]
Mami? Mami, rychle pryč. Jeď!
[pískání pneumatik]
- [Amandin křik] - [škrábavé zvuky]
[všichni křičí]
[znepokojivá hudba]
[zvuk havarujících aut]
[houkání sirén v dálce]
[hudba náhle utichne]
[cvrlikání ptáků]
[hřmění hromu]
ČÁST ČTVRTÁ POVODEŇ
Co zajet do nějakého krytu?
[znepokojivá hudba]
Nemá tu armáda protiletecký kryt nebo základnu?
Měli by to snad mít na takové stavy nouze...
...pořád připravené.
Nevím, kde tu jsou.
I kdybych to věděl, silnice byla plná nových aut.
Pokud to postihlo všechny autosalóny, tak budou hlavní trasy ucpané.
Měli bychom zjistit víc.
Co ještě chcete vědět?
Jsme někde uprostřed válečné zóny a lidi, co známe, jsou asi mrtví.
[G.H.] Ruth.
[Amandino povzdechnutí]
[Amanda] Prostě...
...musíme něco vymyslet.
Nemůžeme tu jen tak sedět, musíme někam vyrazit.
Ne, má pravdu. Jde o život.
Přespíme tady a ráno pak možná...
- Možná co? - To ještě nevím!
[znepokojivá hudba pokračuje]
Tak blízko jsem byla.
[povzdechnutí]
[naštvané povzdechnutí]
[hluboké povzdechnutí]
Co děláte?
[Clay] Napouštím vanu.
Mělo by se to asi udělat...
kvůli vodě.
Kouříte?
Ani ne.
V tom je... marihuana?
Vím, že se teď prodávají různé ovocné druhy...
Jako marihuana.
Šukal jste někdy svoji studentku?
[lapání po dechu a kašlání]
Já nemůžu uvěřit, že se ptáš.
Myslíš, že vypadám jako někdo, kdo tohleto dělá?
Vypadáte přesně jako chlápek, kterému jde všechno na ruku.
A zvlášť ženské.
Tak to beru jako kompliment.
[smích]
[hřmění hromu]
Vždycky jsem se domníval, že všemu rozumím.
Že vidím svět přesně takový, jaký je.
Ale tohle jsem ještě nikdy neviděl.
Tak si říkám, jestli i to, co jsem si o sobě myslel, nebyla iluze.
Neblázněte. Když něco moc rozebíráte, spatříte iluzi ve všem.
[G.H.] Hm.
Vezměte si například svoji práci.
Imaginární čísla,
přesun imaginárních peněz, který vede k imaginárnímu úspěchu.
Mně připadá, že mé podnikání není tak komplikované, jak se zdá.
Dá se říct, že má práce je a vždycky byla o lidech.
- Tak to je mi vás vážně líto. - Hm, a proč?
Protože jsou odporní.
Hloupí, fakt. Já se k vám chovala hrozně.
[tlumené bubnování deště na střechu]
A teď si spolu vychutnáváme skleničku.
[uchechtnutí]
Takže se moc omlouvám.
Za to, co jsem řekla. Prostě jsem se spletla. Omlouvám se.
Celá řada mých klientů přišla o peníze,
protože je při rozhodování zajímaly akorát jejich předsudky. A ne pravda.
Poznat ten rozdíl je mnohdy velmi obtížné.
Oni ho nevidí, a vy ano. Neblázníte z toho?
[zaváhání] Záleží na člověku.
Ale občas cítím zadostiučinění, když je trh potrestá.
[uchechtnutí]
Děsiví jsou ti, co se z toho nepoučí.
Ani když přijdou o fakt velkou sumu peněz.
Nejděsivější jsou ti, co se nepoučí
ani za cenu vlastních ztrát.
To je temnota, kterou nepochopím.
To ticho je tak hlučné.
To byla jedna z prvních věcí, kterých jsem si tu všiml.
Špatně se mi spalo.
Ne jako doma, kde slyšíte všechno.
Sirény, dopravu, lidi.
To mi chybí.
Co? Ty sirény nebo lidé?
[zasmání]
[smích]
Začínáte se mi líbit.
Což je na mě odvážné prohlášení, protože...
Ani nevím, kdy jsem to řekla naposledy.
Fakt je, že jste mi zpočátku přišla značně nedůtklivá,
ale už jsem si zvykl.
[smích a povzdechnutí]
[zaváhání a odkašlání]
Proč jste vlastně přijeli?
A neříkejte, že kvůli vašemu koleni.
To nebyla lež. Fakt mi ho operovali.
Ošklivě jsem si ho vymknul, když jsem hrál basket.
Proto jste ale nepřijeli.
Důvod, proč jsme přijeli, souvisí s něčím, co se mi stalo před pár lety.
Jeden z mých klientů mě se ženou pozval na soukromou oslavu.
A ten klient...
[povzdechnutí]
Jméno vám neřeknu, ale určitě ho znáte.
- Nějaká celebrita? - Ne, nic takového.
Ale ve světě obchodu patří k nejvýznamnějším.
Dojednává především smlouvy na zbraně pro armádu.
A to za super tajné peníze až z Pentagonu.
Nejmocnější člověk, s nímž jsem jedl.
Takže jsme byli na té soukromé oslavě u něj doma.
Bylo už pozdě a má žena chtěla odejít.
My jsme se ale skvěle bavili a končit se nám nechtělo.
Pár nevraživých pohledů
a... má žena řekla, že si vezme taxi a já přijedu později.
Hm. Vsadím se, že z toho byla nadšená.
[G.H.] Hm. [smích]
Takže po pár dalších sklenkách se tenhle můj klient
už pomalu ani neudržel na nohou a i já pořádně vrávoral.
To jsem v životě nezažila, šéfe.
[oba se smějí]
No, a pak mě vzal do pracovny.
Dali jsme pár doutníků
a měli jsme fakt báječnou náladu a všemu jsme se smáli.
A pak začal vykládat, jak se mu zamlouvám
a že by mě nesmírně rád pozval na jeden výlet, který má v plánu.
Jo, a co to tedy mělo být za výlet?
Zeptal jsem se ho na totéž.
Kouknul se...
na mě...
s vážnou tváří...
a řekl...
„No, to víš,
na mítink se zbytkem tajného spolku padouchů, co řídí tenhle svět.“
[smích]
[zasmání]
Podobnými vtípky byl fakt odjakživa vyhlášený.
Zkrátka, kdybych vám řekl jméno, chápala byste.
No, budu vám prostě muset věřit.
A teď, když mi to dovolíte, dojdu si dolít víno.
[znepokojivá hudba]
A pak, včera před tím koncertem,
mi ten klient zavolal.
Bylo to z ničeho nic, a ne jako obvykle
ve smluvený čas na schůzku.
Chtěl, abych přesunul nějaké peníze.
Šlo o dost velkou sumu, dokonce i na něj.
A když jsme skončili, tak jsem ho pozval na skleničku.
Na to mi odpověděl, že jede na čas pryč.
Tak jsem zažertoval:
„Cože? Jedeš na slet toho tajného spolku?
Ten snad bývá jen o slunovratu.“
[smích]
On se nesmál.
A to se vždycky směje i špatným vtipům.
A řekl mi akorát...
„Dej na sebe pozor.“
Skoro jako by mě litoval.
Od té chvíle to nemůžu pustit z hlavy.
Chcete říct...
Myslíte si, že ten váš přítel nějak způsobil to, co se právě děje?
Ne, nic takového.
Konspirační teorie, že nějaká skupinka lidí řídí svět,
je až moc snadným vysvětlením.
Protože pravda je mnohem děsivější.
No, a ta zní jak?
Nikdo nic neovládá.
Nikdo netahá za nitky.
Jistě, jsou lidé jako můj přítel,
co mají správný přístup ke správným informacím.
Ale pokud dojde k takovýmhle událostem,
mohou doufat jenom v to, že se o nich dozvědí o malinko dřív.
[smích] Omlouvám se...
za ten depresivní příběh.
Změnila jsem názor. Už se mi tolik nelíbíte.
Pojďte.
Jdeme.
Co chcete dělat?
Znovu si vás získat.
[Archie] Vidím tě, Rose.
[kašlání]
Co tady chceš?
Asi se nedozvím, jak to dopadlo s Rossem a Rachel, že ne?
Zase ta hovadina?
Kdo tohle řeší?
Já teda jo. To přece víš.
Co tě na tom seriálu tak šíleně bere?
[polknutí] Je mi u něj dobře.
A to bych teď moc potřebovala, ty ne?
[povzdechnutí]
Pokud je na podělaným světě naděje,
chci se dozvědět, jak to s nimi dopadlo.
Záleží mi na nich.
Možná by nemělo.
Můj názor.
Asi máš pravdu, když to bude takhle,
tak ten seriál už neuvidíš.
[povzdechnutí] Bejt tebou, našel bych si jinou zálibu.
[povzdechnutí]
[Ruth] Je divný, že dneska nejsou slyšet cikády.
[syčení vaporizéru]
Já se ztratil.
Když jsem ráno odjel.
Jak to myslíš, ztratil?
No,
zdálo se mi, že vím, kudy jet.
Byla tam ale velká spousta ulic, co nebyly označený.
Takže jsem prostě jezdil
pořád dokola, tam a zpátky.
No, a někam jsem zahnul a pak jsem se naprosto ztratil.
Vůbec netuším, jak jsem se dokázal vrátit.
Ale někoho jsem potkal.
[povzdechnutí] Jednu ženu.
[mlasknutí] U silnice.
Volala na mě a... [zaváhání]
Mluvila jenom španělsky.
Stála tam a řvala.
Na silnici uprostřed ničeho.
[třesoucím hlasem] A...
já ji tam nechal.
Křičela o pomoc...
a já odjel.
Je ještě něco dalšího, co před námi tajíš?
Když už ses mi takhle otevřel?
No, neřekli jsme vám, že jsme viděli ropný tanker, jak najel na pláž.
Rovnou mezi lidi.
Ropný tanker?
Jo, a byl fakt obrovský.
A červený.
I když... Teda nevím, jestli je to běžná barva,
ale prostě vjel nekontrolovaně na pláž.
Proč jste to neřekli?
Mám pocit, že jsme asi oba měli strach. Víš?
[zaváhání] Co... co by to mohlo znamenat.
Co tím myslíš?
Kdyby na nás někdo útočil.
Teda vím, že to zní poněkud divně, ale ropa je zrovna zboží,
který bychom potřebovali,
kdybychom se tomu někomu měli bránit.
No... těžko uvěřit, že se o tom bavíme.
Já vážně myslím, že budeme v pohodě.
Víš, prostě nakonec se to vyřeší,
i kdyby tu došlo k nějaký invazi.
Co? K invazi?
No, třeba k okupaci?
Hele, víš ty co? Myslíš to dobře,
ale slova, která používáš, mě kurevsky děsí.
[cáknutí vody]
Co to bylo?
[mávání křídel]
[rychlé mávání křídel]
[vřeštění plameňáků]
[Ruth] To jsou plameňáci.
Jsou to plameňáci?
[Clay] Jsou to plameňáci.
Proč?
[Amanda] Páni. To je vážně působivá sbírka.
[G.H. povzdechnutí]
Máte ráda jazz?
Vy chcete poslouchat jazz?
Jistě, proč ne?
[uchechtnutí] Myslela jsem, že se chceme pobavit.
[úsměvně] No,
chci něco, na co se dá tancovat.
Na jazz se ale tančit dá.
- Když jsem si koupil první desku, tak... - Ne! Teď nechci žádnou další historku.
Akorát by mě zbytečně rozrušila. Počkat, co je tohle za desky?
Na to se nedívejte. To jsou desky mojí dcery.
Na střední dělala chvíli DJku.
Tak to vypadá, že na tuhle by se tančit dalo.
Ale prosím vás. Pro tohle jsem vás nepřivedl.
Chtěl jste si mě znovu nějak získat.
A tímhle to půjde.
[„Too Close“ – Next]
[oba se smějí]
[smích obou pokračuje]
[hudba pokračuje tlumeně]
Jsme opilí.
Jsme.
A jsme zadaní. Já jsem vdaná a ty máš manželku.
Ano, to mám.
Velice ji miluju.
Opravdu.
Moc mi chybí.
Zas ji uvidíš.
[povzdechnutí]
Ne.
Mám obavy, že už ne.
[povzdechnutí]
[hudba pokračuje]
A Ruth.
[plačtivé popotažení]
Jestli se něco stane i jí, už bych se sebou nedokázal žít.
Tvoje dcera bude v naprostém pořádku, přísahám.
Zůstaneme v tom společně, dokud se všechno nevrátí.
Amando, musíme si připustit jednu věc.
Svět už nikdy nebude normální.
Tohle neříkej. Musíme...
[vzdálený výbuch]
[vysokofrekvenční zvonění]
[burácení]
[skřípání jehly]
[burácení a zvonění nabírá na intenzitě]
- [Ruthino heknutí] - [Clay] Au!
[vřeštění plameňáků]
[křik]
[burácení a zvonění náhle utichne]
Je v pořádku?
[Amanda] Hm.
Je trochu teplejší, ale bude v pohodě.
Jak to, že ještě nespíš?
Protože přemýšlím o epizodě ze Západního křídla .
O té, ve které někdo řekne prezidentovi...
Ty znáš Západní křídlo ?
Ty řady, co napsal Aaron Sorkin.
Takže, tohle je o jednom muži, který bydlel poblíž řeky.
A ten zaslechl v rádiu, že ta řeka zaplaví město.
Ať všichni utečou.
Ale ten muž nikam neuteče, protože se každý den modlí.
Ví, že ho Bůh miluje a že mu pomůže.
K té povodni ale stejně dojde.
A k jeho domu dovesluje muž v loďce a řekne:
„Haló, pojďte, já vám pomůžu.“
Ale ten muž mu odpoví, že nikam nepůjde.
Potom kolem letí helikoptéra a pilot spustí k domu žebřík,
ale ten muž mu zase řekne, že nikam nejde.
A potom se v té povodni utopí.
Takže jde do nebíčka a je na Boha dost naštvaný.
A říká mu: „Modlil jsem se k tobě dennodenně, Bože.
Proč jsi mi nepomohl?“
A Bůh na to:
„Dal jsem ti zprávu v rádiu,
pramici a helikoptéru.
Co bys ještě chtěl?“
Kam tím míříš, Rose?
[znepokojivá hudba]
Asi už nechci čekat.
[tiché kovové cvakání]
- Tati? - Hm?
Nechceš spát u mě?
Vážně?
Postel je malá a mně nevadí spát na podlaze.
- Aspoň si narovnám záda. - Já se bojím.
Jsme v tom sami, je to tak?
Co tím myslíš?
Myslím tím, že...
když půjde do tuhého,
budeš těmhle lidem důvěřovat?
Ta ženská je furt napjatá.
Ten puberťák si mě zas fotí u bazénu.
Ta malá holka věčně zírá do lesa jako Donnie Darko
a jsem si jistá, že ten chlap mě chce vojet.
Jak to můžeš vědět?
Není to ten typ, který něco podnikne.
Ale chtěl by mě? Tak to kurva určitě.
Každopádně platí, že jim fakt nevěřím.
[znepokojivá hudba pokračuje]
Nedopustím, aby se ti něco stalo, jestli ti jde o tohle.
Jde mi o to, aby sis pamatoval, že jestli se svět rozpadne,
tak nechci mrhat naší důvěrou. K nikomu.
Zvlášť ne k bílým týpkům.
I máma by se mnou souhlasila.
Já taky.
Fakt?
Protože už druhou noc po sobě jsme ve sklepě našeho vlastního domu.
K čemu že to vlastně bylo, žes je pustil zpátky?
Bylo to správné, Ruth.
A máme to tady. To nám nakonec zlomí vaz.
[znepokojivá hudba nabírá na intenzitě]
[Clay] Vypij to.
[Amandino heknutí a popotažení]
[povzdechnutí a zakašlání]
Kde je Rose?
To nevím. Vstala dřív než my.
[zaváhání] Mrknu se po ní. A ty vstaň.
[Amandino polknutí a povzdechnutí]
Jak se cítíš, chlapče?
No tak.
Vím, že jsi unavený,
ale potřebuju se na tebe kouknout a změřit ti teplotu.
Včera jsi docela hořel.
[zaváhání] Teď už nejsi tak horký.
Jo!
Nebolí tě v krku?
- Ne. - Fajn.
[slabé odkašlání a povzdechnutí]
Co je to? Krev? To je krev?
[bolestivé zamručení]
[Amanda] Co to...
- [Archieho podivení] - Archie!
- [zděšení] - Co to sakra děláš?
[Archieho zděšení]
[zaváhání] Co to kurva je? To jsou tvý zuby?
[znepokojivá hudba]
Archie.
Koukej toho nechat! Clayi!
[Archieho zděšení]
[šišlavě] Moje zuby.
[Amanda] Clayi!
Co se mi to stalo?
[Amanda] Clayi!
[Clay] Je všechno dobrý?
- S Archiem něco je. - Co se děje? Co to kurva je?
Něco se s ním stalo.
Moje zuby byly nějaký divný. Pak jsem se jich dotknul a vypadly mi. Nechápu to
Včera měl teplotu, ale tohle je divný.
Tak jo, a kromě toho je ti dobře?
Dobře se teda necejtim!
ČÁST PÁTÁ POSLEDNÍ
Tak jak ti je?
[zaváhání] Krom toho, že ti vypadaly zuby.
Co je tohle za otázku? Očividně je mu zle.
Ne. Mami, není mi zle. Jen mi vypadaly zuby, no.
Mohl to způsobit jeden brouk.
Jaký brouk?
No, prostě mě v lese něco štíplo.
To by mohlo být ono. Možná to bylo klíště, borelióza! Znám i divnější příznaky.
Víc než tohle, jo?
Musíme s ním okamžitě vyrazit do nemocnice.
To nejde. Jediná cesta je přes dálnici.
A pokud jsou silnice neprůjezdné, nikdo tam nebude.
Něco dělat musíme. Archie potřebuje doktora.
[povzdechnutí] Tohle nemůže být pravda.
Tohle není pravda.
Můžeme zajet za Dannym. Bydlí kousek odsud.
Říkala jsi, že nakupoval zásoby.
Jak ho znám, je připravený na všechno. Může mít doma léky.
Antibiotika, cokoli.
Vyzná se v tom.
No tak.
Slibuju, že tvému synovi pomůže.
[otevření dveří]
Kde je Rose?
Nenašel jsem ji.
Co? Co to znamená?
Prohledal jsem celý dům. A není tu.
- A není ani na zahradě. - Kouknu se dolů.
Nejspíš si to tady jen prohlíží.
A já mrknu, jestli si nehraje venku.
Hledal jsem všude, ale klidně to zkuste.
Počkej, to nechápu.
- Někde tu přece musí být. - Prostě není!
Říkám ti, že jsem hledal úplně všude. A není tady!
- No, tak třeba je v garáži. - Tam jsem se díval taky.
Tak někde jsi to asi neprohledal, Clayi!
Ve sklepě není.
Já se zblázním. Tak kde je?
Venku není, ale myslím, že si v garáži vzala jedno z našich kol.
Odjela na kole? Kam mohla jet?
Tebe nenapadá, kde by mohla být?
No, já nevím, ale včera jsme byli v tý boudě v lese, tak...
Co? V jaký boudě?
No, kousek odsud.
[zaváhání] Viděla nějaký jeleny a chtěla je hledat.
- Tak možná je v boudě. - Tak jo, jdu tam.
- [dávení a kašlání] - Archie. Co se děje? V pohodě?
- [Archieho kašlání] - Jsi už v pořádku?
- [G.H.] Vezmeme ho do auta. - [Clay] Jo, tak jo.
- Tak jdeme! - [Ruth] Pojedu s vámi.
[G.H.] Ne, to nejde.
Zůstaň tu s Amandou. Najděte Rose.
Ne. Přece mě tu nenecháš samotnou.
- To zvládneš. - Tati, tohle jsme řešili!
Nemůžeš mě tu nechat samotnou!
- To nevidíš, že je mu zle? - A co když se nevrátíš?
Děje se něco ukrutně špatnýho!
Zrovna to probíhá!
A děje se to nejen Archiemu, ale i nám ostatním.
Nesmíš odjet, protože tenhle svět je u konce.
Jo, proto zůstaň tady.
Vyndej si mobil.
No tak, vyndej ho.
Dej si stopky na hodinu.
Vrátím se.
Nevyjde to.
Nevěřím tomu.
Jiná možnost není.
Hele, než to vyprší, budu zpátky.
[znepokojivá hudba]
Do hodiny. Ani o chloupek později.
[Amandino volání s ozvěnou] Rose!
- Rose! - [Ruthino volání s ozvěnou] Rosie!
[překrývající se volání s ozvěnou]
[Amanda] Je to noční můra.
[přerývané dýchání] Zatracená noční můra.
Kam se Rose ztratila? Proč vůbec odjížděla?
Řekla, že už nechce čekat. Co tím myslela?
Co kdybychom se vrátily a počkaly na mého tátu?
A pak co?
On snad Rose najde?
To já nevím, ale pomůže nám.
Chci prostě vědět, co se kurva děje!
Chci znát náš konkrétní plán!
A chci vědět, že najdeme moji dceru, nasedneme do vašeho kurevskýho auta,
pojedem do reálný nemocnice, ve který mi doktor řekne,
že moje dítě bude v pořádku, že nikomu z nás nic není.
- Pak se v pohodě vrátíme do našeho domu! - A co když to prostě nepůjde?
Já chci odsud prostě kurva vypadnout! Od vás a od všeho toho chaosu!
To se ale děje nám všem!
Já vím, že se to děje nám všem, do hajzlu!
Dost! Už na mě neječte!
- [skřípání podlahy] - [povzdechnutí]
Je vám to fuk.
Je vám fuk, že jsem tady.
A že moje máma je už nejspíš pohřbená na dně oceánu.
Nikoho dalšího nemám. Nemám nic.
Kvůli čemu bych se ráda mohla vrátit domů. Rozumíte tomu?
Mámu potřebuju víc než kdy jindy.
No, a nejspíš už se jí nikdy nedočkám.
Ne, není mi to fuk.
Nevím, co bych s tím mohla dělat, ale jedno mi to není.
Proč jste vlastně taková?
K čemu je, že jste pořád tak vzteklá? Od rána do večera?
[zaváhání]
[Amandino zaváhání]
Každý den tohle řeším v práci. Mou celou prací je...
skutečně pochopit lidi natolik,
abych poznala, jak jim zalhat, aby si koupili věci, co ani nechtějí.
A když ty lidi pořád tak zkoumáš,
když vidíš, jak se k sobě doopravdy chovají...
Tak prozřeš.
Vidíš, co dělají, a to, aniž by se nad tím pozastavili.
Sakra. Chovala jsem se k vám stejně, ani nevím proč.
[povzdechnutí] Furt se sebou vyjebáváme.
Pořád dokola! A ani o tom nevíme.
Děláme si s každým živým tvorem
na téhle planetě co chceme, a přijde nám to v pohodě.
Máme papírová brčka a kuřata z volného výběhu!
[uchechtnutí] A nejúchylnější je, že sami víme, že tím nikoho neoblafneme.
My víme, že žijeme ve lži.
Že nám tahleta hromadná iluze
jen pomáhá zastírat a ignorovat, jak strašní doopravdy jsme.
Nesouhlasím s většinou věcí, co tu děláte a říkáte, ale...
tohle je část Vennova diagramu, kde se překrýváme.
A myslím, že v tomhle máte pravdu.
Ale... i když jsou lidé tak moc příšerní...
nic to nemění na tom, že máme jen jedna druhou.
Nechci, aby to takhle bylo.
[povzdechnutí]
[zaváhání]
A štve mě, že jsem tak strašná.
A navzdory faktu, že lidi nenávidím,
je hrozně moc chci zpátky.
[náraz do zdi]
[dusot kopyt]
[znepokojivá hudba]
[dusot kopyt]
[znepokojivá hudba pokračuje]
[krákání vran]
[cvaknutí pásu]
[Archie] Hele, tati,
myslíš, že je Taylor v pohodě?
Kdo?
Archie, zůstaň tu.
Pojďme.
Georgi.
Danny! Nezlob se, že tě obtěžuju doma.
Sejděte i s kámošem z mojí verandy a vraťte se k vašemu autu.
Co?
Slezte z verandy a běžte k autu.
[otevření dveří]
[Danny] Co si přejete?
[smích]
- Jen jsem se stavil. - [Clayův smích]
Mrknout se na tebe, jestli jsi v pohodě.
A jestli nevíš něco o tom, co se zrovna děje.
Jo, já jsem Clay.
Pronajali jsme si G.H... Georgeův dům. Víte?
Jsme z města.
Tak to měla vaše rodinka kliku.
Ve městě to teď je asi neskutečně o hubu.
Vlastně mě upřímně překvapuje, že jste venku.
Jsme tady, protože můj syn potřebuje pomoc.
[zaváhání]
Hodně zvracel. A...
Vypadlo mu několik zubů. Nevíme proč.
[zaváhání] Zuby, jo? Hm.
No, to bude nějak souviset s tím hlukem.
[znepokojivá hudba]
Ty o tom hluku něco víš?
No, něco podobnýho se kdysi přihodilo na Kubě.
Říkaj tomu mikrovlnný zbraně,
protože vydávají záření který je možný přenášet zvukem.
Tehdy pár lidí taky přišlo o zuby.
Kromě toho vím už jenom to,
že nikdo nemá žádný informace. Ani prd, takže...
Asi vypukla válka.
Tohle bude její začátek.
Pár zvěstí tady bylo.
A ty zvěsti vedly nejspíš k tomuhle.
Jaké zvěsti? Kde se objevily?
[Dannyho uchechtnutí a smích]
Musíte z novin číst víc než první stránku!
Rusové odvolali svoje lidi z Washingtonu.
Zaregistrovali jste to?
Něco visí ve vzduchu. Ale o co přesně jde, to fakt nevím.
Možná se ani víc nedozvíme.
Musíme zkrátka sedět na zadku... v bezpečí.
A modlit se. Pokud to pomáhá.
No, Danny.
Clayovu synovi je dost špatně.
Potřebujem víc než modlitby.
A protože jsi na tyhle situace pořád nachystaný,
tak bys mohl mít léky, které by mu pomohly.
Do toho, co mám, vám vůbec nic není.
[znepokojivá hudba pokračuje]
Danny.
To jsem přece já. Známe se.
Jsme přátelé.
To bejvalo dřív, Georgi. Neuvažuješ jasně.
Co tím chceš říct?
Ať se Clay nestará o svého syna?
Právě teď nedává nic smysl.
A i když svět nedává smysl, já budu dělat to, co je rozumný,
čili chránit si to svoje!
A co uděláte vy, je jenom vaše věc.
Já udělal, co bylo nejlepší, a vzal ho za tebou.
- Ten chudák nemá bez léků žádnou šanci! - Zaplatíme vám.
[zaváhání]
Co takhle tisíc dolarů?
Jestli padne vláda, budou mi prachy k ničemu.
Ale celá síť je v čudu. Moje kreditka nebude fungovat.
A nemůžu použít ani ApplePay,
takže hotovost vlastně jediná zůstane.
Mému synovi je zle. Pomozte mu, je mu teprv šestnáct.
[znepokojivá hudba pokračuje]
Není tady.
[vrzání dveří]
Rosie.
[Danny] Jste v blbý situaci.
Chápu vás.
Taky bych pro svoji rodinu udělal maximum.
A přesně to dělám.
Zamykám tu dveře, čekám, jsem ve střehu
a mám u sebe zbraň.
A to je asi všechno, co vám teď řeknu.
Ruth, jsou tady stopy kola.
Teď půjdu zpátky dovnitř. Do svýho domu.
Takže nashle a hodně štěstí.
Klidně se tu zase někdy stavte, ale neposkytnu vám víc než bezva pokec.
A navštivte taky svý sousedy, Thorneovy.
Nechávali si totiž nedávno předělat sklep, ale bez povolení.
Dělal jim to jeden můj kámoš, ale nechtěl mi ani ukázat plány.
Takže myslím, že si v tom sklepě na soudnej den udělali skvělej bunkr.
No tak, Danny, přece nás v tom nenecháš!
Takže ty sis fakt nevšim, co se to se světem stalo, Georgi?
Všechny nás v tom nechali.
[znepokojivá hudba pokračuje]
[přibližující se dusot kopyt]
[vyděšené dýchání]
[Danny] Se vší úctou...
chci, abyste všichni odešli z mýho pozemku.
Hned.
[znepokojivá hudba pokračuje]
Ani se nehneme, dokud nám nedáš ty léky.
[Amandin křik]
[Clayův křik] Co se to tady do prdele děje?
[křik]
Slíbil jsem matce toho kluka, že mu pomůžu.
Takhle mu pomůžeš maximálně k rychlý smrti, pokud neodložíš bouchačku!
G.H., prosím tě, polož to.
- No, tak najdeme cestu do nemocnice. - Žádná cesta není.
Kromě toho nás nezastřelí.
[zaváhání] Zní to jako, že asi jo.
- Říkám ti, že blafuje. - To kurva těžko.
[obě křičí]
Dost, nechte toho! Dost!
- Clayi, jdi pryč! - Tati!
Snažím se ho nějak přesvědčit.
[obě křičí]
Tohle skončí tehdy,
až vlezete zpátky do auta a odjedete pryč!
Kam máme odjet? Silnice jsou ucpaný,
jsme uprostřed ničeho, nikdo jiný tu nikde není
a já vůbec netuším, co jinýho bych měl dělat. Vážně.
Nejsem schopný dělat absolutně nic bez svýho mobilu a GPSky!
Jsem zkrátka úplně k hovnu.
Ale můj syn trpí.
A moje dcera zmizela.
A já nevím, co mám dělat.
Ale vy jste na všechno připravený, pane.
To teda kurva jsem.
A proto jsem za váma přijel,
protože jedině vy mu dokážete pomoct.
- Je to váš problém. - To je pravda. Je náš.
Ale sám jste říkal přece,
že pro rodinu uděláte maximum. A to teď dělám já.
Žádnou jinou možnost nemám.
Takže, prosím vás.
Prosím!
Prosím, pomozte mu!
[obě křičí]
[křik a kvílení]
[vzdalující se dusot kopyt]
[panické dýchání]
[povzdechnutí a pláč]
No, dá se čekat, že časem přijde starej dobrej výměnnej obchod.
Dostal prachy, takže jde o normální obchod.
- [Danny] Mám pro vás jednu informaci. - [Clayův povzdech]
[Danny] A zdarma, jestli chcete.
Všechno to způsobili Korejci.
Korejci?
Jak jsi na to přišel?
Věřte mi. Dělaj to Korejci.
Anebo Číňani.
Máš...
Včera jsem jel do města.
Viděl jsem dron a padalo z něj tohle.
Je tam „Smrt Americe“, takže nejspíš Íránci. [uchechtnutí]
V rádiu jsem slyšel, že mají dost kybernetických expertů.
[uchechtnutí]
Co je tu k smíchu?
[zaváhání]
Než exnuly telefony,
tak mi jeden můj kámoš ze San Diega vyprávěl,
že tam drony sypaly letáky, ale ty byly psaný korejsky.
Nebo mandarínsky. Tím si nebyl úplně jistej.
Ale ten chlap byl na čtyřech misích v Iráku,
takže tohle by poznal stoprocentně.
Máme nepřátele po celým světě.
Možná to znamená, že se jich pár spojilo. Hm?
[znepokojivá hudba]
Včera jsem v bazénu viděla plameňáky.
Zvířata nás zkouší varovat.
Něco vědí.
Něco, co my nevíme.
Jako když pes pozná, že se blíží bouřka.
Vidím další stopy od kola.
Měly bychom se vrátit. Táta už je nejspíš doma.
Mohl by nám pom... oct.
Bez Rosie se vracet nebudu.
[Amanda] Ten dům.
To musí být ono.
[vytočení motoru]
Tak jedem, snad už Rose našly.
[znepokojivá hudba pokračuje]
G.H.? Co se děje?
Potřebuju vědět...
jestli jsme všichni spolu v pohodě.
Bez ohledu na to, kam až celá věc zajde.
Protože pokud se to, co se tu stalo, děje všude,
tak se musíme dostat do toho bunkru, a to okamžitě.
O čem to tu mluvíš?
Ty snad něco víš?
Tušil jsem to, ale chtěl jsem získat víc informací.
Všechno tomu nasvědčovalo, jenomže...
jsem vás nechtěl děsit.
Budeš mě považovat za šílence.
Větší smysl by dávala hrozba masivní invaze, ale tohle...
Nenapadlo mě, že opravdu dopustíme, aby se tohle stalo.
A co že se stalo?
[znepokojivá hudba pokračuje]
Můj hlavní klient pracuje pro obranu,
takže trávím spoustu času analýzami zisků plynoucích z vojenských kampaní.
A tenhle klient se ze všeho nejvíc obával jednoho manévru.
Má tři jednoduché fáze a dokáže svrhnout vládu libovolného státu.
První fází je izolace.
Úplné vyřazení komunikace a dopravy.
Účelem je cíl co nejvíc ohlušit a oslepit
a připravit na druhou fázi.
Synchronizovaný chaos.
Dochází k podivným útokům a zmateným zprávám,
které ochromí obranné mechanismy cíle,
takže se jeho zbraňový systém dostane do rukou extrémistů.
Bez jasného nepřítele a motivu se lidé obrátí proti sobě.
V případě úspěchu dojde už k třetí fázi samovolně.
Co je třetí fáze?
Státní převrat.
Občanská válka.
Kolaps.
Ten manévr je ekonomicky nejvýhodnějším způsobem destabilizace země.
Protože pokud je národ, který je cílem,
předem dostatečně dysfunkční, dodělá práci sám.
Ten útočník chce, abychom to dokončili.
[znepokojivá hudba nabírá na intenzitě]
[pípání budíku na telefonu]
[pípání pokračuje]
[pípání budíku na telefonu]
[pípání budíku pokračuje]
[zvuk letícího letadla]
[střelba zbraní v dálce]
[střelba pokračuje]
THORNEOVI
[žvýkání a chroupání]
[zalapání po dechu]
[zahrčení a pípání]
[cvakání rozsvěcujících se zářivek]
[vrčení a pípání]
BEZPEČNOSTNÍ VÝSTRAHA
NA BÍLÝ DŮM A VÝZNAMNÁ MĚSTA ZAÚTOČILY VZBOUŘENECKÉ OZBROJENÉ SÍLY.
V BLÍZKOSTI OSÍDLENÝCH CENTER BYLY NAMĚŘENY ZVÝŠENÉ HLADINY RADIACE.
OKAMŽITĚ VYHLEDEJTE ÚKRYT.
VÍTEJTE!
NAČÍTÁM
PŘÁTELÉ
[cvakání ovladače]
EPIZODY
POSLEDNÍ EPIZODA
PŘEHRÁT
[„I'll Be There For You“ – The Rembrandts]
[„The Paradigm“ – Lil Yachty]
[instrumentální znepokojivá hudba]
[znepokojivá hudba]