Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Amanda?
Ce faci?
Nu puteam să dorm
și, după cum știi, am avut un an oribil
și par să muncesc încontinuu fără să-mi dau seama.
Tu stai cu grijă pentru postul tău din cauza reducerilor bugetare.
Am intrat pe net de dimineață și am închiriat o casă frumoasă pe plajă.
A fost un chilipir, chiar dacă sezonul abia s-a terminat.
Stai așa... faci bagajele?
Da, m-am gândit să mă apuc.
Nu înțeleg.
De când ai închiriat-o?
De azi.
Am zis că, dacă fac rezervarea și bagajele, elimin multe motive de refuz.
Și ți-am tipărit chestia aia de pe site.
E lângă cafeaua ta, făcută cum îți place ție.
Copiilor nu le-am făcut bagajele, să nu-i scol. Cred că o să fie încântați.
Între noi fie vorba, întotdeauna sunt dispus la o mică vacanță.
Mai ales cu copiii. N-am mai fost de mult cu ei.
Dar explică-mi, iubito, de ce azi?
Azi-dimineață, când n-am putut adormi la loc, am venit aici.
Am văzut răsăritul
și o grămadă de oameni
care-și începeau ziua cu atâta tenacitate, cu atâta vervă...
Toți încercând...
să facă ceva cu viața lor.
Să facă ceva din lumea noastră.
M-am simțit norocoasă că fac parte din așa ceva.
După aia, mi-am amintit...
cum e lumea de fapt.
Și mi-am dat seama de ceva mai adevărat.
Urăsc oamenii!
LASĂ LUMEA ÎN URMĂ
„Lasă lumea în urmă”, așa scria în anunțul de închiriere.
Ce tare! East Hampton, nu?
Nu, e un orășel drăguț... Cred că termenul e „cătun”.
Atât de drăguț e.
E mult mai aproape de oraș și totuși foarte departe de toată lumea.
Cred că exact de asta aveai nevoie.
După ce răspunzi la niște chestii despre contul Confictura!
Te rog! Te rog frumos!
Ai tras un pârț?
Archie, las-o în pace!
Nu-mi pasă că le trage, îmi pasă că minte.
- E petrecerea de burlăcițe a lui Phoebe. - Băieți, tiribomba se închide!
Da, bine. Sigur.
Tati, când ne întoarcem, mă duci la cafeneaua din Prietenii mei?
Nu cred că există, scumpo, e doar un decor.
IEȘIREA 76 POINT COMFORT
Întrecere până la piscină!
PARTEA I CASA
Ce casă mișto!
Foarte frumoasă.
BUN-VENIT ÎN CASA NOASTRĂ
Avem niște băutură de calitate aici!
Scrie că nu e pentru noi.
Merita încercat.
Parola de WiFi e cât un roman.
Cred că proprietarul lucrează în cibersecuritate.
Copiii par încântați.
Aduc chestiile din mașină.
Când termini, mă duc în oraș să iau de mâncare.
POINT COMFORT SUPERMARKET
Încearcă să înscrie a treia oară.
Și să mențină avantajul.
- Nu sunt ale mele. Jur că nu-s ale mele! - Liniștește-te! Eu le-am cumpărat.
Știu că mai tragi câte un fum. Suntem în vacanță. De ce nu?
Vreau să te simți bine. Doar să nu te vadă copiii.
Bine. Auzi?
Știu cum am putea să ne simțim bine...
Poate?
Avem 15 minute până ne freacă să mergem la plajă.
Atât îmi trebuie.
BUN-VENIT ÎN PORTUL CHARLESTON
- V-ați dat cu cremă? - Da!
Suntem aproape singuri pe plajă.
Uite ce vapor!
Ce mare e!
TAYLOR ATAȘAMENT: 1 IMAGINE
SAG HARBOR, NEW YORK
Mamă, Taylor a marcat pe hartă unde e. Poți să vezi cât de departe e casa ei?
Uită-te! Ai zis că poate mergem acolo. Ce zici?
E la Sag Harbor, la cel puțin o oră de aici.
Se apropie.
- Ce anume? - Vaporul.
Da! E o frumusețe. Pare petrolier.
Trebuie să fie un port pe aici. Am citit în The Atlantic
că New Yorkul are unul dintre cele mai mari porturi naturale.
Te simți bine, Rose?
Cred că vaporul ăla vine spre noi.
Ce spui, scumpo?
Clay?
- Clay! - Da.
Se apropie, nu?
Cred că nu e normal.
Nu, lasă... Se oprește, trebuie să se oprească.
Nu?
Scoală-te, Archie, ajută-ne să strângem!
Plecăm deja? De ce?
Mânca-ți-aș!
Archie, hai să mergem!
Haideți, repede!
LEUL ALB
Circulați, oameni buni!
- Dle agent, ce s-a întâmplat? - Câteva nave au eșuat pe coastă.
Probleme la sistemul de navigație. Scuze, nu puteți sta pe loc.
Circulați!
LEUL ALB
Uite, au Starbucks!
Voiam să citesc ce s-a întâmplat pe plajă, dar nu merge WiFi-ul.
Să resetăm routerul?
Aici nu te pot ajuta, tu ești cu tehnologia.
Nici televizorul nu merge. Am încercat să văd meciul, dar nu e semnal.
Mai vrei burgeri diseară?
N-aș zice nu.
Copiii par să fi trecut complet peste ce s-a întâmplat,
parcă ar fi văzut la televizor.
Au trecut la următorul episod.
Clay!
Vino să vezi!
E semn bun să vezi căprioare.
Cel puțin conform mitologiei mezoamericane.
Mă ajuți?
Da, sigur, vin să te ajut.
EȘTI OFFLINE. VERIFICĂ-ȚI CONEXIUNEA.
- N-o lua pe aia din mijloc! - Ba o iau!
O să fie mai greu pentru tine. Și nu pentru asta trăiesc eu?
Îți mai iei? Îmi pui și mie?
Sigur, dar cred că nu mai beau. Beau un pahar cu apă,
altfel o să am o migrenă nasoală mâine.
O știi pe Maria Miller, studenta mea căreia i s-a publicat cartea anul trecut?
Vrea să-i scriu prefața pentru a doua carte.
Cică o inspir foarte tare.
Niciodată nu știu dacă reușesc să-i influențez și, uite...
Ai auzit?
A doua ei carte e o explorare
a modului în care media este atât evadare, cât și reflexie.
O contradicție pe care ea reușește s-o rezolve.
E cineva la ușă.
Ia o bâtă!
- O bâtă? - Da.
De unde vrei să iau bâtă?
Mă scuzați, bună seara!
Sunt sigur că nu e nimic. Rezolv eu.
De fapt, ia-ți telefonul. Pentru orice eventualitate.
Mă scuzați de deranj...
Bună seara!
- Îmi pare rău de deranj. - Dacă nu știai deja.
Vă pot ajuta?
Știu că e târziu. Să vă bată cineva la ușă, în zona asta...
Nu ne puteam hotărî dacă să batem la ușa din față sau cea laterală. Ne-a luat ceva.
Eu am zis să încercăm la aia laterală pentru că are sticlă și ne vedeți...
Tu trebuie să fii Amanda.
Amanda Sandford, nu?
Vă cunoașteți?
N-am avut plăcerea de a ne întâlni în persoană. Eu sunt GH Scott.
George. E George, așa scrie în e-mail.
Mă scuzați, am uitat.
De-aia preferam viața dinaintea internetului.
Am fi vorbit la telefon, mi-ați fi recunoscut vocea
și ați fi știut că e casa noastră.
Poftim?
Asta e casa noastră. Sunt George, cu care ai discutat pe e-mail.
Îmi amintesc numele, dar...
Asta e casa voastră?
Îmi cer scuze, credeți că putem intra?
Da, sigur, frate. Intrați!
S-a făcut frig deodată.
Înțeleg cât de ciudat trebuie să fie faptul că am venit așa, neanunțați.
Am fi sunat, dar nu merg telefoanele.
Da, telefonul meu nu pare să aibă rețea.
Parcă am spune adevărul.
Bună! Eu sunt Clay.
- Ruth. - Bună!
Și eu sunt GH, din nou. Încântat de cunoștință.
Nu vreți să stăm jos?
Și să stăm de vorbă?
Dorm copiii.
Nicio grijă! Archie doarme și dacă dă bomba atomică.
Hai în bucătărie!
Azi am fost să vedem concertul Filarmonicii din Bronx. Ați fost?
Nu.
Dau spectacole extraordinare.
E în consiliul Filarmonicii.
Încurajează toți cunoscuții să asculte muzică clasică.
Cu alte cuvinte, sunt o fiică norocoasă!
- Pot să-mi iau un pahar cu apă? - Sigur, ia-ți liniștită!
În fine, ne întorceam acasă, în oraș.
Și s-a întâmplat ceva.
O pană de curent.
O pană de curent?
Aici nu par să fie probleme cu lumina.
Exact, așa că... ne-am gândit...
Cu tot ce se întâmplă acum, probabil, în oraș, nu voiam...
Stăm la etajul 14. Nu poate urca 14 etaje cu genunchiul bușit.
Nu merg semafoarele. Stăteam șase ore în trafic dacă mergeam acasă.
Deci a fost pană de curent și te-ai hotărât să conduci până aici?
Drumurile astea îmi sunt cunoscute. Am venit fără să mă gândesc.
Când s-au stins luminile, m-am uitat la Ruth...
Și a zis că s-ar simți mai bine aici.
În casa lui.
Stai așa, vreți să stați aici? Noi stăm aici.
Ne-am gândit că, în împrejurările date, ați înțelege.
Sigur că da, doar că...
Cred că vrea să spună că sigur că înțelegem...
V-am luat ca din oală, dar dacă ne primiți...
Pentru că, din nou...
Până la urmă, e...
casa noastră.
Încearcă să spună că am vrut să fim în siguranță.
Noi suntem în vacanță...
Clay, Amanda, vă putem da banii înapoi.
Vreți să plecăm?
E miezul nopții, copiii mei dorm la etaj! Veniți și ziceți că ne dați banii înapoi...
Trebuie să sun la firmă. Nu cred că aveți voie!
Trebuie să fie un număr...
Nu e nevoie.
De ce nu?
Pentru că nu vă cerem să plecați.
V-am putea da înapoi 50% din ce ați plătit.
Avem apartament de oaspeți, putem sta la subsol.
La subsol?
Jumătate?
Cred că trebuie să vedem termenii și condițiile.
Trebuie să găsim routerul.
- Fac hotspot pe telefon. - Trebuie resetat.
Telefoanele nu merg, Clay, cum crezi că o să poți?
Cred că nici netul nu merge, deci...
Îmi pare rău.
Nu mă simt în largul meu în casă cu...
necunoscuți.
E o pană de curent. S-ar putea rezolva în câteva ore.
Îmi dați voie?
Trebuia să-mi ascult nevasta și să le pun etichete...
Așa...
Vă pot da 1.000 $ acum pentru noaptea asta.
Ar trebui să acopere aproape jumătate din costul weekendului.
Sunt o mie de dolari.
V-am fi recunoscători.
Mâine o să știm mai multe și o să vedem ce facem.
Până una-alta, chestia asta nu merge.
În fine, eu zic că o noapte...
Hai să discutăm între patru ochi!
Mergem să vorbim în cealaltă cameră.
- Pot să-mi pun ceva de băut? - Sigur, simte-te ca aca...
Da.
- De ce le-ai spus că pot să stea? - E pană de curent.
Crezi că mint?
Sunt o tânără și tatăl ei, par nevinovați.
Sunt străini!
S-au prezentat.
Ne-au bătut la ușă în toiul nopții!
Ce preferai, să dea buzna?
M-au înspăimântat!
Cred că și ei erau speriați.
Și n-au știut ce altceva să facă.
Uite o idee: să se ducă la hotel!
Asta e casa lor, cum ne tot amintea fata.
Nu le-am cerut nicio dovadă. Eu nu le-am auzit mașina, tu?
Nu, dar bate vântul. N-om fi auzit.
- Sau poate s-au furișat pe drum. - Sau ar trebui să ne calmăm.
Îmi pare rău, chiar nu pare casa lor.
„Consiliul Filarmonicii”?
Nu știu, mie-mi miroase a escrocherie.
Vor să stea aici? Cu noi?
Nici gând! N-aș putea să dorm cu străini în casă.
Rose doarme alături. Dacă intră la ea și... Nu vreau să mă gândesc.
Pe Archie nu crezi c-ar vrea să-l agreseze?
Ce spui acolo?
Nu-mi place nimic din povestea asta, da?
Au venit aici pentru că n-a vrut să urce pe scări?
Să fim serioși! Povestea lor e cusută cu ață albă.
Dacă e o escrocherie?
Dacă pana de curent și restul fac parte din poveste?
Nu cred că mint.
Probabil de-aia nu merg telefoanele și netul. Și, în plus... avea cheile.
- A deschis dulăpiorul cu băuturi. - Și ce dacă le avea?
Poate el e meșterul și ea e menajera.
Menajera știe mereu unde sunt banii.
Era cu spatele la noi, poate avea șperaclu.
Nu văd ce are de câștigat dându-ne o mie de dolari.
De ce crezi pe toată lumea, mai puțin pe soția ta?
Se întâmplă ceva și n-am încredere în ei.
Cred că sunt niște oameni de treabă care au nevoie să doarmă undeva.
Mă duc dincolo și vorbesc cu ei.
Dacă mi se pare ceva în neregulă, spun că nu ne convine aranjamentul ăsta.
Dar dacă sunt de treabă, eu zic să-i lăsăm să stea.
Aș vrea să am încrederea ta în oameni.
E cocteilul meu personal. Vă fac și vouă dacă vreți.
Eu aș bea ceva!
- N-am băut din ăsta, ia-l tu. - Mersi!
Și tu, Amanda?
Ce conține, mai exact?
Ce cocteil mișto! Gustă, iubito, cred că ți-ar plăcea!
Nu, mulțumesc.
Eu ies puțin la aer.
Aveți o casă superbă.
Ne place, mă bucur că și vouă.
De când stați aici?
Am cumpărat-o acum aproape 20 de ani.
Acum e căminul nostru.
În fine, căminul de vacanță.
Am renovat-o acum vreo cinci ani, cu un antreprenor grozav.
Multe detalii au fost ideea lui.
Și unde stați în oraș?
Pe bulevardul Park, între străzile 81 și 82.
Și voi?
În Brooklyn. În Sunset Park.
În Park Slope, de fapt.
Foarte frumos!
E un cartier foarte căutat. Și accesibil!
Cred că și Ruth a căutat acolo
când voia să zboare din cuib.
Unde e soția ta? Nu stai cu grijă că e în oraș?
E într-o călătorie de afaceri în Maroc.
E dealer de artă, călătorește mult.
Zboară spre casă mâine-dimineață.
- Îmi arăți un act, te rog? - Amanda...
E o solicitare legitimă.
Ești un străin picat în toiul nopții, copiii mei sunt sus...
Sigur, înțeleg.
Măi...
N-o să vă vină să credeți, dar...
Portofelul e în buzunarul hainei, pe care am lăsat-o la garderobă.
Cu toată agitația, cred că am uitat-o acolo.
Ai spus că ai auzit de pana de curent în drum spre casă.
Aceasta este o urgență națională.
Toate posturile de radio și TV își vor înceta emisia pe durata alertei.
Se pare că ați făcut bine că ați plecat din oraș.
Sigur e dezastru.
ALERTĂ NAȚIONALĂ
Vorbim doar de o pană de curent.
O pană de curent nu e puțin lucru.
Poate fi un simptom al unei probleme mai mari, ca un atac terorist
sau o bombă din aia care nu l-ar trezi pe fiul tău.
Ruth...
Rămâneți aici în noaptea asta.
Și mâine o să lămurim totul.
Lucrurile se văd altfel la lumina zilei.
Clișeele de autoajutorare au rădăcini în adevăr, nu?
Nu pot să cred că stăm la subsol... Mâine ce facem, le spălăm rufele?
Eu mă culc pe jos, dormi tu în pat.
Trebuie să-i dăm afară.
Nu pleacă dacă-i speriem.
Trebuie să creadă că o să fie bine.
Chiar o să fie bine, nu?
Ce se întâmplă? Tu ce crezi?
Clientul tău nu ți-a mai zis nimic, nu?
N-are rost să vorbim până nu aflăm mai multe.
Asta cred eu.
Aceasta este o urgență națională.
Toate posturile de radio și TV își vor înceta emisia pe durata alertei.
Aceasta este o urgență națională.
Toate posturile de radio și TV își vor înceta emisia pe durata alertei.
Își bătea joc de noi.
Fata aia. Ne tot împungea.
N-o mai lua așa personal!
Nu cred că mai suport multe răutăți.
Chiar dacă asta chiar e casa lor.
- N-am terminat cu subiectul ăsta? - Nu e nicio poză pe pereți.
Nicio poză de la nuntă cu nevasta plecată în călătorie de afaceri
sau plodul ăla tupeist ca bebeluș.
Sigur le scot când închiriază, ca să-și protejeze intimitatea.
E ceva ciudat la ei.
De ce n-ai pomenit de ce am văzut azi la plajă? De vapor?
Era un petrolier.
De ce nu le-ai spus nimic?
Nu știu, n-am vrut să adaug încă un stres.
Tu de ce n-ai zis?
Mi-a fost frică.
De ce?
Că va confirma ceva.
Toate posturile de radio și TV își vor înceta emisia pe durata alertei.
Aceasta este o urgență națională.
Toate posturile de radio și TV își vor înceta emisia pe durata alertei.
ULTIMA ORĂ: ATAC CIBERNETIC ÎN TOATĂ ȚARA
PARTEA A II-A CURBA
Mami!
Rosie... Rose...
Două probleme: prima, voiam să văd ultimul episod din Prietenii tăi,
dar nu-mi merge netul pe iPad.
Am încercat să mă uit la TV, am citit undeva că se dau...
Cum se numește când tot dau chestii vechi?
Reluări.
De ce fac chestia asta?
Nu știu, Rosie. Ne plictiseam nasol pe atunci.
În fine, televizorul are ceva. N-are imagine.
Asta e a doua problemă. Te rog, repară-l!
Am emoții nasoale, nu știu cum se termină serialul.
Nu crezi că-l iei prea în serios?
Nu e corect! Suntem în vacanță.
Tati a zis că în vacanță avem voie cu electronice.
În primul rând, eu n-am fost de acord
și în al doilea rând, tati doarme încă.
Așteaptă-mă în sufragerie, vin acum.
PANĂ DE CURENT PE COASTA DE EST A SUA
ULTIMA ORĂ: PANA, CAUZATĂ DE HACKERI
Clay!
Scoală-te! Ia uite!
- Nu scrie nimic. - Ce?
- Scria! - Ești sigură? Ce scria?
Da, sunt sigură!
Erau patru știri.
Două despre pana de curent și una care dădea vina pe hackeri.
- Pe hackeri? - Da.
Mai era unul în care scria „ultima oră”, dar restul erau doar caractere aiurea.
Poate au spart rețeaua de telefonie?
Asta e o întrebare? Mă întrebi pe mine? De unde să știu eu?
De ce ești așa placid?
Ai uitat că avem încă oamenii ăia în casă?
Am avut încredere că te ocupi!
Mă duc în oraș.
Mă duc la magazin, cumpăr un ziar,
găsesc pe cineva care știe mai multe ca noi.
Da? O să rezolv.
A cui e mașina aia?
Pare scumpă.
Hai să mâncăm ceva!
Deci, scumpo, mașina aia...
Aseară, niște oameni,
familia Scott, au trebuit să vină pe aici.
A fost...
Au avut o problemă și nu erau departe, așa că au venit aici.
Ce vorbești acolo?
Vreau și eu cafea!
Îi povesteam lui Rose despre familia Scott.
- Tati, nu merge televizorul! - Ușor!
Tati, poți să-l repari?
Da...
Acum are purici, aseară era un ecran albastru.
- Ce-o însemna asta? - Ce?
Da, vezi?
Nu. Nu merge.
Știu. Poți să-l repornești sau ceva?
- Sau să urci pe acoperiș? - Nu urcă nimeni.
Eu sigur nu urc pe acoperiș.
Dar o să mă duc la magazin mai încolo
și poate găsesc ceva care să fie de ajutor.
Poate o antenă de cameră, ceva.
La ce ne trebuie antenă?
Bună dimineața!
Pot să beau o cafea?
Servește-te! Știi unde sunt cănile, nu?
Aveam știri pe telefon azi-dimineață.
- Îți merge? - Nu.
Probabil le-am primit peste noapte și apoi au dispărut.
Ce scria?
Erau două despre pană și două care spuneau că e cauzată de hackeri.
Hackeri? Unde-s centralele electrice din New York?
Trebuie să fie în Queens. Sau lângă râu.
Ce-i cu centralele electrice?
Hackerii pot accesa centralele. Poate de-aia a fost pană.
Mai știi în Jersey, acum câțiva ani? Era să explodeze una.
Aia e fiica ta?
E drăguță. Câți ani are?
A împlinit 13 luna trecută.
La suflet e tot copilaș.
Dacă nu te superi, aș vrea să păstrăm problemele între adulți.
Copiilor le place piscina.
O să-i încurajez să înoate până aflăm mai multe.
Nu vreau să-i panicăm aiurea.
Nu vreau să sperii pe nimeni, dar nu-s de acord.
Cu ce nu ești de acord?
Nu cred că e aiurea.
Cu ce te ocupi?
Lucrez în publicitate, mă ocup de relația cu clienții.
N-aș fi ghicit.
Și soțul tău?
Clay e profesor la City College.
De engleză și studii media.
Mulți prieteni de-ai mei au diplome în studii media,
dar tot nu știu ce înseamnă.
Tu cu ce te ocupi?
Încă încerc să-mi găsesc drumul. Nu mă grăbesc să aleg ceva anume.
Nu vreau să mă blochez într-o carieră pe care s-o regret în zece ani,
când o să mă simt obligată să rămân pe drumul ăla
pentru c-o să fiu prea bătrână să mă recalific. Înțelegi.
'Neața! Vreo veste?
Telefonul tot nu merge.
Se pare că nici televizorul. Unde-i Clay?
S-a dus la magazin să ia un ziar.
Sau să vorbească cu cineva, să vadă dacă știe ce se întâmplă.
Inteligent! Eu mă duc până la vecini, familia Huxley.
- Stau la câțiva kilometri de aici. - Crezi că-s acasă?
Puțin probabil.
Nu prea e nimeni pe aici în perioada asta, dar văd oricum.
Înainte să pleci, poate vrei să auzi despre alerte.
Ce alerte?
Aveam știri pe telefon azi-dimineață.
Două dintre ele erau legate de pană,
dar era una care spunea că e vina unor hackeri.
Ce? Crezi că o să fie afectată și o centrală?
- Așa ți-a spus Ruth? - Printre alte grozăvii, da.
Evident, Ruth e un pic paranoică.
Nu spuneai tu „dacă nu ești deja paranoic, probabil e prea târziu?”
Sunt sigur că e mult zgomot pentru nimic.
Ca virusul I Love You.
Aia e cafea?
Scuze, ce e ăla virus I Love You?
Un virus de computer care a circulat în anul 2000.
Oamenii primeau un e-mail cu subiectul „I Love You”.
Dădeai clic pe atașament și ajungea la toate contactele.
A paralizat firme și a cauzat daune de miliarde.
Fusese făcut de doi adolescenți din Filipine.
Poate fi ceva la fel de nevinovat.
Mă duc să-l scol pe Archie.
Îmi fac griji pentru mama.
Crezi că zborul ei ajunge bine?
Absolut.
De fapt, pun pariu...
că a fost redirecționat undeva în Ohio.
Înjură toți agenții de relații cu clienții până o urcă-n avion spre casă.
Mai știi când am fost împreună în Italia?
Da.
De ce te-ai gândit la asta?
Nu știu la ce altceva să mă gândesc.
OUĂ
SEMNAL GPS INEXISTENT
FAMILIA HUXLEY
Am încercat să dau de tine. Ai ajuns la aeroport?
Zborul e AT200? Nu apare. Mergem în Long Island, sună când poți!
Maya?
Te rog, zi-mi că ești bine!
MESAJ NETRANSMIS
ORCHESTRA FILARMONICĂ DIN BRONX
Cine a zis mama că sunt ăștia?
La ce te uiți?
SEMNAL INEXISTENT - 1.619 MHZ
...am aflat că urmările atacului cibernetic în desfășurare
au condus la un dezastru ecologic în Sud,
afectând migrația animalelor.
Archie, am văzut ceva azi-dimineață.
Căprioare.
Sunt peste tot, fraiero.
Sunt ca veverițele sau porumbeii.
Cui îi pasă?
Nu, era altceva. De parcă...
încercau să ne spună ceva.
Să vedem ce mai e acolo!
Așa rău te plictisești? Pentru că nu poți să-ți vezi serialul?
Eu mă duc.
E cineva acasă? Sunt GH, am intrat singur.
SEMNAL GPS INEXISTENT
Bună ziua!
Ce e în chestia aia?
S-o deschidem și să vedem!
Bună ziua!
Nu înțeleg ce spui. Nu vorbesc spaniola.
Ce chestie banală!
Da...
Poate aici doarme și atât.
Aici se ascunde noaptea.
Cine?
Cine a lăsat urma aia.
Nu știu unde sunt! Încerc să ajung în oraș.
Nu, nici eu n-am rețea!
Uite, are...
Are o ferestruică aici.
Ca să vadă...
Ce să vadă?
Îmi pare rău.
Aia nu e camera unde dormi tu?
Aoleu...
Imaginează-ți...
E întuneric beznă...
Dumnezeule!
Veioza de pe noptieră luminează...
Rahat...
Rahat!
Ar putea urmări lumina până la tine.
Rahat!
Nu e de râs, Archie! M-a durut nasol!
O să-ți treacă.
Ba nu.
Calmează-te, băi! A fost o glumă.
De dimineață am văzut căprioare.
Nu o căprioară, o grămadă de căprioare. O sută!
Poate mai multe. Chiar în curtea din spate.
A fost super ciudat, Archie! Umblă în turme așa mari?
Ce dracu' să știu eu de căprioare?
Dacă te stresezi, întreabă-i pe ai noștri!
N-o să le pese.
Nimeni nu mă bagă-n seamă.
Ce-i drept...
Nu faci baie?
Nu. Tu?
E cam bătaie de cap.
De ce? Din cauza părului?
Nu, dar poate unul dintre copiii tăi a făcut pipi în ea.
N-ar face așa ceva.
Dar n-avem de unde să știm, nu?
PRIETENII TĂI S10 E17: ULTIMUL
Fiica ta se uită la serialul ăla?
„Se uită” e puțin spus. Îl venerează, mai degrabă.
Ce e?
Nu mă-nțelege greșit, m-am uitat și eu.
Dar e o nostalgie pentru o vreme care n-a existat niciodată, nu?
Sper să nu fi plecat prea departe copiii.
Archie!
Archie, uite!
Te uiți, te rog?
Ce?
- Ar trebui să mergem acolo. - Nu, mi-e foame, îmi bag picioarele.
Rose, hai!
Deci...
Ne spui și nouă de ce ești leoarcă?
Am căzut în piscină.
Ai căzut în... piscină.
M-am împiedicat de ceva.
Și da, am căzut în piscină.
Ce căutai la piscină? Nu te-ai dus după Rich?
Îmi aduci și mie ceva de îmbrăcat din birou?
Astea-s singurele haine pe care le aveam jos.
Am prevăzut asta.
Mai demult, înainte de toate astea.
Am analizat piața.
Știam că se va întâmpla ceva.
Cum adică?
În domeniul meu, trebuie să înțelegi tiparele care guvernează lumea.
Să înveți să citești curba.
Dacă o faci cât am făcut-o eu, te poate ajuta să prevezi viitorul.
Dacă e stabilă, promite armonie.
Dacă o ia în sus sau în jos, înseamnă ceva.
GH, de ce-mi spui chestiile astea?
Ți-a spus ceva vecinul tău?
Nu, nu era acasă.
Dar are un telefon prin satelit care putea fi util.
Am încercat să-l folosesc și n-a mers, deși avea baterie.
Ideea unui telefon prin satelit e că ai mereu semnal dacă vezi cerul.
Și eu îl vedeam.
Singura explicație ar fi că sateliții noștri au fost scoși din uz.
Sateliții noștri.
Crezi că s-a întâmplat ceva cu sateliții noștri. Ăia din spațiu.
Sateliții sunt conectați la computere de aici.
Crezi că hackerii ne-au scos din uz sateliții?
Nu crezi că exagerezi puțin? Poate n-ai folosit telefonul cum trebuia.
Am văzut un avion căzând în picaj în ocean.
Și nu era primul.
Nu mai cred că e vorba de doi adolescenți din Filipine.
Ce dracu'?
Unde-s copiii mei?
PARTEA A III-A ZGOMOTUL
Mami!
Unde e tati?
Se întoarce curând.
De ce ești ud?
Trebuia să-mi acopăr urechile mai devreme. Am o senzație ciudată în cap.
Cred că e normal. S-a auzit foarte tare.
A fost un avion care a spart bariera sunetului?
Sau cum îi... un boom sonic. A fost un boom sonic?
Avioanele normale nu sparg bariera sunetului.
Și Concorde nu mai zboară.
Poate a fost un avion de care nu știm.
Archie, te duci să te schimbi?
Rose, poate ar trebui și tu.
Bună idee! Bagă-te în pat la mami și citește cartea de la tati, da?
O să fie bine, nu?
Da.
Tu ești ăla cu globul de cristal, ce-a fost aia?
A fost o bombă? O rachetă?
O fi explodat o centrală electrică.
Nu știm nimic sigur.
Păreai destul de sigur adineauri, cu monologul ăla tulburător.
Nu s-a schimbat nimic.
Nu s-a schimbat nimic?
Totul s-a schimbat!
Și noi stăm aici ca proștii!
Așa stau rațele pe baltă să fie împușcate?
Nu s-a schimbat nimic legat de ce facem.
Așteptăm să vină Clay înapoi și vedem ce a aflat.
Să mă duc în oraș să-l caut? Ar trebui să umplem căzile cu apă.
Avem destule baterii? Paracetamol, mâncare, generator,
un radio din ăla cu manetă, un pai din ăla cu filtrare...
- Nu facem nimic până nu vine Clay. - Și dacă nu mai vine?
Tata are dreptate.
- Suntem în siguranță, stăm cuminți. - De unde știi? Nu știi ce se întâmplă!
O fi fost cum îi zice... Insula Ten Mile.
Sunt centrale acolo, nu?
- Insula Three Mile. - Ai o dambla cu centralele!
Ai dreptate. N-ar trebui să speculăm.
Nu mai spune asta!
Vreau să-mi spui ce crezi tu!
E pană de curent, se prăbușesc avioane...
Ce?
Ce? E adultă.
Nu poți s-o protejezi, și nici pe mine.
Nu merge telefonul prin satelit, se aude zgomotul ăla și după aia?
Ce urmează după chestiile astea?
Ți-am spus tot ce știu.
Nu te cred. Nu te-am crezut de când ai intrat pe ușă.
Măi, măi, oare ce te-o face să fii așa neîncrezătoare?
Ruth...
Crezi că le știi mereu pe toate, nu?
Râde ciob de oală spartă, nu?
Ruth!
El știa.
Ieri, la magazinul din oraș,
era un tip în parcare.
Cumpărase baxuri de apă și mâncare la conservă.
Știa ce-o să se întâmple.
Un tip cu barbă?
C-o pălărie veche de cowboy?
E Danny. El e antreprenorul de care ți-am spus.
Cel care ne-a lucrat la casă.
N-aș interpreta prea mult, e supraviețuitor autoproclamat.
Cred că face cumpărături ca alea în fiecare weekend.
Doamne, Dumnezeule!
Am ajuns. Sunt bine, tu ești bine? Unde sunt copiii?
- Toată lumea e aici și e bine. - Bun.
Ce s-a întâmplat? Ai ajuns în oraș?
N-am ajuns departe. Și am auzit zgomotul ăla.
Cum adică? Unde ai fost? Ce-ai făcut? Eu înnebuneam aici!
Nu știu, am plecat cu mașina,
am auzit zgomotul ăla și m-am întors.
N-ai văzut pe nimeni care să ne spună ce se întâmplă?
Nu, n-am văzut pe nimeni.
Dar am văzut ceva. Am văzut...
O dronă uriașă.
Zbura în mijlocul pustietății și arunca mii de-astea.
Habar n-am ce scrie.
„Moarte Americii”?
Ce?
„Moarte Americii.”
Nu știu ce înseamnă restul,
dar asta înseamnă „Moarte Americii”.
Știu dintr-un joc de-al meu.
Chestiile astea n-au noimă!
Dacă ne-ar ataca, de ce ar bate toba așa?
Nu-s în engleză, ce rost are să le lanseze aici?
Dacă fac prima la dreapta, ajung direct la autostradă, nu-i așa?
Din ce știm, e o idee groaznică să mergeți în oraș.
Nu mergem în oraș. Mergem la sora mea, în Jersey.
Ca să ajungi în Jersey de aici, treci prin oraș.
Bine, dar fac dreapta și urmez indicatoarele spre autostradă.
Da, exact cum ai ajuns aici. Dar ascultă-mă, te rog!
E periculos pentru tine și familia ta.
Tată!
Lasă-i să plece!
Îți mulțumesc că-ți pasă, dar trebuie să facem ce e bine pentru familia noastră.
E în interesul tuturor.
Așa e cel mai bine.
Pentru cine?
Pentru noi!
Nu vreau să fiu de acord cu femeia aia, dar avea dreptate.
- Trebuia să-mi spui ce ai văzut. - Știu la ce te gândești,
dar avionul mamei nu zboară încoace. Și nu era aceeași linie aeriană.
Crezi că nu mai e?
Măi... De ce ești așa prăpăstioasă?
- Ți-am zis, nu era aceeași linie aeriană. - Da, dar nu simți că nu mai e?
Pentru că eu simt.
Dacă dăm de aglomerație, măcar o să putem vorbi cu lumea,
poate știe cineva ce se întâmplă. E ciudat că n-am văzut pe nimeni.
Sigur o să vedem lume când intrăm pe autostradă.
Poate în Jersey merg telefoanele.
Nu știm ce se întâmplă dincolo de Long Island.
Poate e internet și liniile telefonice n-au nimic.
Într-o zi o să ne amintim de asta și o să râdem.
E o vacanță de iad.
Lucrurile devin mai amuzante cu timpul, nu?
Cred că zicala e un pic diferită. Dar înțeleg ce vrei să spui.
Sirene.
Credeam că dormi, scumpo.
Nu pot.
De ce?
Din cauza sirenelor.
Ce-i asta?
Stai cu copiii! Mă duc să văd.
Ia stați voi cuminți puțin...
Vezi pe cineva?
Nu e nimeni aici.
TESLA, ELEMENTE DE SIGURANȚĂ AUTOPILOT
Sunt noi-nouțe.
Ce?
Vine cineva!
Hei!
FUNCȚIONARE COMPLET AUTONOMĂ
Clay!
- Clay, în mașină! - Nu stăm să vorbim cu ei?
- Treci în mașină acum! - Bine.
Ce faci? Nu le facem semn? Poate știu ceva!
Nu e nimeni în mașina aia!
Mamă, trebuie să miști mașina! Acum!
PARTEA A IV-A INUNDAȚIA
Dacă am merge la un adăpost?
Armata n-are adăpost antiaerian sau bază în zonă?
N-ar trebui să aibă așa ceva pentru...
asemenea urgențe?
Nu știu unde sunt.
Și, chiar dacă aș ști, ai zis că mașinile erau noi.
Dacă vin de la toate reprezentanțele, drumurile sunt blocate.
- Stăm aici până aflăm mai multe. - Ce să mai aflăm?
Probabil suntem într-o zonă de război și ne-au murit cunoscuți.
Ruth!
Trebuie...
Ne trebuie un plan.
Nu putem sta degeaba, trebuie să mergem undeva.
Are dreptate, Amanda. E prea periculos.
Dormim aici și poate mâine-dimineață...
- Poate ce? - Poate... Nu știu!
Eram așa aproape!
Ce faci?
Umplu cada.
Cică așa trebuie să faci...
Ca să ai apă.
Vapezi?
Nu prea.
Ce ai în el? E marijuana?
Știu că acum sunt tot felul de chestii, cu arome...
E marijuana.
Ți-ai tras-o cu vreo studentă?
Nu pot să cred că m-ai întrebat asta! Îți par genul ăla de om?
Pari genul de om căruia lucrurile îi vin ușor.
Mai ales femeile.
O s-o iau ca pe un compliment.
Mereu m-am considerat un bărbat sofisticat.
Cineva care vedea lumea așa cum e.
Dar așa ceva n-am văzut.
Mă-ntreb dacă nu cumva impresia mea despre mine era o amăgire.
Nu te judeca așa aspru! Dacă sapi suficient de adânc, toți ne amăgim.
Uite, de pildă, meseria ta...
Numere imaginare,
transferuri de bani imaginari care duc la un succes imaginar.
Cred că meseria mea e mult mai puțin complicată de-atât.
În esență, are și mereu a avut legătură cu oamenii.
- Atunci te compătimesc. - De ce?
Pentru că oamenii sunt groaznici.
Ce naiba, uite cum te-am tratat eu pe tine!
Și acum bem ceva împreună.
Îmi pare rău, să știi.
Pentru ce am zis, am făcut, am gândit, nu contează.
Am greșit și îmi pare rău.
Clienți foarte deștepți de-ai mei au pierdut mulți bani
fiindcă s-au lăsat influențați de păreri preconcepute și nu de realitate.
Să vezi diferența e printre cele mai dificile lucruri.
Și trebuie să fie enervant când tu o vezi și ei nu.
În funcție de persoană,
s-ar putea să simt o mică satisfacție când văd piața că-i pedepsește.
Ăia înfricoșători sunt cei care nu învață.
Nici măcar după ce pierd mulți, foarte mulți bani.
Mă îngrozesc cei care nu vor să învețe, nici măcar pe socoteala lor.
E o răutate pe care n-o s-o înțeleg niciodată.
Liniștea e așa zgomotoasă!
Am observat repede când am început să dormim aici.
Mi-era greu să adorm.
Nu e ca acasă, unde auzi de toate.
Sirene, mașini, oameni...
Mi-e dor de asta.
De sirene sau de oameni?
Începi să-mi placi.
Și asta e mare lucru la mine, pentru că...
Nu mai știu când mi-a plăcut cineva.
Recunosc că mi-ai părut foarte țepoasă la început, dar ai început să-mi placi.
De ce ai venit aici, de fapt?
Nu spune că din cauza genunchiului.
N-am mințit, chiar sunt operat la genunchi.
Mi l-am sucit destul de tare jucând baschet la Y.
Dar nu de-aia ai venit aici.
Motivul pentru care am venit aici e legat de ceva ce s-a întâmplat acum câțiva ani.
Un client m-a invitat cu soția la un eveniment privat.
Clientul meu...
În fine...
N-o să-i spun numele, dar l-ai recunoaște.
- E vedetă? - Nu, nici vorbă.
Dar e printre cei mai importanți oameni de afaceri.
Face afaceri mai ales în domeniul apărării.
Vorbesc de contracte ultrasecrete cu Pentagonul.
Poate cel mai puternic om cu care am cinat.
În fine, eram la o serată la el acasă.
Se făcuse târziu și soția mea voia să plece,
dar eu și el ne distram de minune și voia să mai stau.
După câteva priviri încruntate,
soția mea a consimțit să ia un taxi și eu să vin mai târziu.
Cred că nu i-a picat bine.
Am mai băut câteva pahare, ne-am pilit bine și, la un moment dat,
nu cred că mai putea să stea în picioare și mă clătinam și eu.
Nu știu deloc cum e asta, domnule.
M-a dus în biroul lui.
Am fumat câteva trabucuri,
eram veseli nevoie mare și râdeam la aproape orice.
Îmi zice că-i sunt foarte simpatic
și ar fi vrut să mă poată invita într-o excursie în care pleca.
Ce excursie? Unde se ducea?
Asta am întrebat și eu.
Și apoi...
s-a întors la mine,
cu o expresie serioasă.
Și mi-a spus...
„Nu-i decât întâlnirea mea anuală
cu restul Cabalei malefice care conduce lumea.”
Era cunoscut pentru glume din astea.
Dacă ți-aș spune cum îl cheamă, ai înțelege.
O să te cred pe cuvânt.
Acum scuză-mă un pic, îmi mai pun niște vin.
Și ieri, înainte de simfonie,
m-a sunat amicul ăsta.
Fără programare, cum face de obicei.
M-a sunat din senin
și m-a pus să fac niște transferuri.
Niște sume uriașe, chiar și pentru el.
Înainte să închid, am întrebat dacă vrea să bem ceva.
Mi-a spus că pleacă o vreme.
Am glumit și eu cu el:
„Ieși în weekend cu Cabala ta malefică? Credeam că doar la solstițiul de iarnă.”
Dar el n-a râs.
Și râde mereu, chiar și la glume proaste.
Mi-a spus doar...
„Ai grijă de tine.”
De parcă m-ar fi compătimit.
N-am putut să-mi scot chestia asta din cap.
Vrei să spui...
Crezi că prietenul tău e în spatele evenimentelor ăstora?
Nu, deloc!
O teorie a conspirației despre un grup ce conduce lumea din umbră
e o explicație prea facilă.
Mai ales când adevărul e mai înfricoșător.
Și care e adevărul?
Că nimeni nu deține controlul. Nimeni nu trage sforile.
Sigur, există oameni ca amicul meu care au acces la informațiile relevante.
Dar când în lume se întâmplă așa ceva,
nici măcar cei mai puternici oameni nu pot spera
decât să fie avertizați.
Îmi pare rău...
Cred că ți-am stricat cheful.
M-am răzgândit, nu cred că te mai plac.
Vino!
Hai cu mine!
Unde mergem?
O să te cuceresc iar.
Te văd, Rose.
Ce vrei?
N-o să aflu niciodată ce se întâmplă cu Ross și Rachel, nu?
La porcăria asta te-ai blocat? Cui îi pasă?
Mie, evident.
De ce-ți pasă atât de serialul ăla?
Mă fac fericită.
Și am nevoie acum. Tu nu?
Dacă mai e vreo speranță în lumea asta de rahat,
vreau să știu ce se întâmplă cu ei.
Îmi pasă de ei.
Poate n-ar trebui.
Zic și eu.
Probabil că ai dreptate, la cum merg lucrurile,
n-o să mai vezi serialul ăla.
În locul tău, mi-aș găsi alte interese.
Ciudat, astă-seară nu se aud cicadele.
M-am rătăcit azi.
Când am ieșit azi-dimineață.
Cum adică te-ai rătăcit?
Credeam că știu unde merg,
dar erau o grămadă de străzi fără niciun indicator.
Așa că am mers fără țintă.
Și am tot mers.
După aia am întors și m-am pierdut de tot
și, sincer, nu știu cum am ajuns înapoi aici.
Dar am văzut pe cineva.
O femeie.
Pe drum.
Mi-a făcut semn să opresc
și vorbea spaniolă.
Stătea acolo...
Eram pe drum, în pustietate.
Și...
Am lăsat-o acolo.
Avea nevoie de ajutor.
Și am lăsat-o acolo.
Ne mai ascunzi și altceva?
Dacă tot ești la ora adevărului...
Nu v-am zis că am văzut un petrolier eșuând.
A ieșit drept pe plajă.
Un petrolier?
Da, un vapor foarte mare.
Roșu. Nu cred că sunt toate roșii,
dar ăsta era, și a venit drept pe plajă.
De ce nu ne-ați spus?
Cred că atunci eram amândoi speriați.
De ce putea însemna.
Ce putea însemna?
Dacă am fi atacați,
sună ciudat, dar țițeiul e o chestie
de care am avea mare nevoie pentru apărare.
- Nu pot să cred că purtăm discuția asta. - Cred că o să fie bine.
Până la urmă. Așa cred.
Chiar dacă e o invazie.
O invazie?
Sau o ocupație?
Amice, știi ce? Știu că ai intenții bune,
dar chestiile pe care le spui mă îngrozesc.
Ce-a fost asta?
Ăia sunt... flamingo.
Sunt flamingo?
Sunt flamingo.
De ce?
Impresionantă colecție!
Îți place jazzul?
Vrei să asculți jazz?
Sigur, de ce nu?
Credeam că vrei să ne distrăm.
Să ascultăm ceva pe care putem dansa!
Poți să dansezi pe jazz.
Când am cumpărat primul album...
Te rog, nu-mi mai spune povești.
- Mă stresează nasol. Stai, ce-i cu astea? - Nu te uita acolo, sunt ale fiicei mele.
A făcut pe DJ-ul la facultate.
Cred că pe ăsta s-ar putea dansa!
Fii serioasă... Nu de-aia te-am adus aici.
Ai spus că vrei să mă cucerești.
Așa mă cucerești.
- Suntem beți. - Așa e.
Și căsătoriți. Eu am soț. Tu ai soție.
Așa e.
Și o iubesc mult.
Și mi-e tare...
tare dor de ea.
O s-o revezi.
Nu.
Nu cred.
Și Ruth...
Dacă pățește și ea ceva? Nu mi-aș putea-o ierta.
Ruth n-o să pățească nimic. Îți promit.
Suntem alături de voi până revin lucrurile la normal.
Amanda, trebuie să vedem situația așa cum e.
N-o să mai revenim la normal.
Nu vorbi așa! Trebuie...
E bine?
Are un pic de febră, dar o să fie bine.
Tu de ce nu dormi?
Mă tot gândesc la un episod din Viața la Casa Albă .
- Cineva îi spune președintelui... - Te-ai uitat la Viața la Casa Albă?
Doar la sezoanele de Aaron Sorkin.
În fine, povestea era despre un bărbat care trăia lângă un râu.
Și aude la radio că râul va inunda orașul și toată lumea ar trebui să plece.
Dar omul nu pleacă nicăieri pentru că se roagă în fiecare zi.
Știe că Dumnezeu îl iubește și o să-l salveze.
Dar inundația se produce.
Trece un tip într-o barcă, îl vede pe om și-i zice: „Vino încoace, te salvez eu!”
Dar omul îi spune că nu pleacă.
Trece un elicopter și pilotul coboară scara,
dar tipul îi spune că nu pleacă nicăieri.
Și după aia se îneacă.
Ajunge în Rai, foarte supărat pe Dumnezeu,
și-i spune: „M-am rugat Ție în fiecare zi. Credeam că mă iubești.
De ce nu m-ai salvat?”
Și Dumnezeu îi spune: „Ți-am trimis o știre la radio,
o barcă și un elicopter.
Ce mai voiai să fac?”
Despre ce e vorba, Rose?
Cred că m-am săturat să aștept.
Tată?
Dormi în pat cu mine?
Ești sigură?
Patul nu e mare și nu mă deranjează să dorm pe jos.
- Îmi face bine la spate. - Mi-e frică.
Ne mai avem doar unul pe altul, nu?
Cum adică?
Vreau să spun...
Dacă se-mpute treaba, ai încredere în oamenii ăștia din casa noastră?
Știm deja că soția e nesimțită. Băiatul îmi făcea poze la piscină.
Fetița se holbează în pădure ca Donnie Darko
și sunt sigură că soțul vrea să mi-o tragă.
De unde știi?
N-o să facă nimic, „nu e genul”.
Dar a vrut? Absolut!
Ideea e că n-am încredere în ei.
N-o să las să pățești nimic, dacă asta mă întrebi.
Te rog să nu uiți că, dacă lumea se duce naibii,
n-ar trebui să ai încredere în oricine.
Mai ales în albi.
Chiar și mama ar fi de acord.
Mă descurc.
Chiar așa?
Pentru că dormim în subsolul casei noastre a doua noapte la rând.
De ce i-ai primit înapoi în casă, mai exact?
Așa se cuvenea.
Vezi? De-aia o s-o pățim până la urmă.
Bea!
Unde e Rosie?
Nu știu, s-a trezit înaintea noastră.
Mă duc să mă uit după ea. Tu scoală-te!
Cum te simți, scumpule?
Hai!
Ți-e somn, știu, dar scoală-te, să te văd și să-ți iau temperatura.
Aseară aveai febră.
Acum nu mai ai febră.
Ce bine!
Te doare în gât?
- Nu. - Bine.
Ce-i aia? Ăla e sânge?
Ce faci...
Ce...
Ce faci acolo?
Ce dracu'? Ăia sunt dinții tăi?
Archie!
Termină! Clay!
Dinții mei!
Clay!
- Ce se întâmplă cu mine? - Clay!
S-a întâmplat ceva?
- Archie are probleme. - Ce e? Ce dracu'?
Aia am zis și eu.
Îmi simțeam ciudat dinții. I-am atins și mi-au căzut, pur și simplu.
- Aseară avea un pic de febră, dar asta... - Bun. Văd că ești bine...
Nu mă simt bine.
PARTEA A V-A ULTIMA
Cum te simți?
Pe lângă faptul că-ți cad dinții.
- Ce întrebare e asta? E clar că e bolnav. - Nu-s bolnav, doar mi-au căzut dinții.
- O fi de la gângania care m-a ciupit. - Ce gânganie?
- M-a mușcat o goangă ieri, în pădure. - Asta trebuie să fie!
Probabil era o căpușă. Boala Lyme. Am văzut și simptome mai ciudate!
Mai ciudate de atât?
Trebuie să-l ducem la Urgență, la spital!
Nu putem ajunge în oraș decât pe autostradă.
Și n-o să găsim pe nimeni dacă drumurile sunt blocate.
Archie trebuie să meargă la doctor!
Nu pot să cred că se întâmplă asta...
Mergem acasă la antreprenorul meu. Nu stă departe.
Ai zis că l-ai văzut făcându-și provizii.
Danny e pregătit pentru orice. Poate are ceva. Antibiotice, medicamente...
O să știe ce să facă.
Îți promit că-l ajut cumva pe fiul tău.
Unde e Rose?
N-am găsit-o.
Poftim? Ce înseamnă asta?
Am căutat prin toată casa. Nu e aici. Nici în curte nu e.
Mă uit eu la subsol. Probabil explorează casa.
- Poate se joacă afară. Mă duc s-o caut. - Am fost eu, dar du-te.
Unde e? Trebuie să fie pe aici!
Nu e! Îți spun, am căutat peste tot și nu e aici!
- Poate e în garaj. - M-am uitat deja în garaj.
Atunci unde naiba nu te-ai uitat?
Nu e jos.
Ce mama dracului! Unde e?
Nu era afară, dar cred că a luat o bicicletă din garaj.
- O bicicletă... Unde s-ar duce? - Știi unde ar putea fi soră-ta?
Nu știu. Am fost ieri în șopron, deci...
Ce șopron?
Șopronul.
A văzut niște căprioare și voia să le caute. O fi acolo.
Bine, mă duc.
Archie, ești bine?
- Ești... - Are nevoie de ajutor imediat.
Ține-te de mine!
Vin cu voi!
Nu e sigur.
Stai cu Amanda, găsiți-o pe Rose!
Nu! Nu poți să mă lași singură!
O să fie bine.
Am discutat, nu poți să mă lași singură!
- E bolnav, Ruth, nu vezi? - Tată, nu te mai întorci!
Nu vezi că se întâmplă ceva? Se întâmplă acum!
I se întâmplă lui Archie și nouă, tuturor.
Nu poți să pleci! Poate e sfârșitul lumii!
De-aia vreau să stai aici.
Scoate-ți telefonul!
Haide, scoate-l! Setează-ți cronometrul la o oră.
Mă întorc.
N-o să poți.
N-o să se poată.
Trebuie, n-avem de ales.
Mă întorc după tine înainte să ajungă la zero.
O oră. Atât primești. Ai promis!
Rose? Rose!
Rosie! Rose!
E un coșmar...
E un nenorocit de coșmar.
Unde putea să se ducă Rose? De ce a plecat?
A zis că s-a săturat să aștepte. Cum adică?
Hai să ne întoarcem în casă și să-l așteptăm pe tata!
Și după aia?
- O găsește el pe Rose? - Nu știu, dar o să ne ajute.
Vreau doar să știu ce naiba se întâmplă. Vreau să știu care e planul!
Vreau să-mi găsesc copilul și să ne urcăm în mașina voastră de fițe,
să mergem la spital și să găsim un doctor care să spună că puiul meu e bine.
Că toți o să fim bine. Și după aia să ne întoarcem acasă.
Și dacă nu se poate?
Vreau să plec dracului de aici, să fug de tine și de ce se întâmplă!
- Ni se întâmplă tuturor. - Știu că ni se întâmplă tuturor!
Nu mai țipa la mine!
Nu-ți pasă.
Nu-ți pasă că sunt aici.
Și mama e pe fundul vreunui ocean.
Eu n-am pe nimeni altcineva.
N-am la cine să vin acasă în afară de ei. Înțelegi treaba asta?
Și am nevoie de mama mai mult ca niciodată.
Și probabil n-o s-o mai văd niciodată.
Îmi pasă, să știi.
Nu știu ce aș putea să fac, dar îmi pasă.
De ce ești așa?
De ce ești așa mânioasă tot timpul?
În fiecare zi, toată ziua, treaba mea e
să înțeleg oamenii suficient cât să știu cum să-i mint,
ca să le vând lucruri pe care nu le vor.
Și când studiezi oamenii așa,
când vezi cum se tratează unii pe alții...
Nu ești proastă.
Vezi ce fac. Și fac fără să se gândească.
Eu v-am făcut așa ție și tatălui tău și nici nu știu de ce!
Ne batem joc unii de alții.
Tot timpul, fără să ne dăm seama.
Ne batem joc de fiecare lucru viu de pe planeta asta și credem că va fi bine
pentru că folosim paie de hârtie și mâncăm pui de fermă.
Și chestia bolnavă e că în sinea noastră știm că nu păcălim pe nimeni.
Cred că știm că trăim o minciună.
O iluzie colectivă acceptată social,
care să ne ajute să ignorăm cât de groaznici suntem.
Nu sunt de acord cu multe lucruri pe care le spui și faci, dar...
asta e partea din diagrama Venn unde ne suprapunem.
Sunt de acord cu tot ce ai zis acum.
Dar, oricât de groaznici ar fi oamenii...
nimic nu schimbă faptul că ne avem doar unii pe alții.
Nu vreau să fiu așa.
Nu-mi place că sunt groaznică.
Și știu că spun că urăsc oamenii, dar...
aș face orice să-i am înapoi.
Auzi, tată? Crezi că Taylor e bine?
Cine?
Archie, tu stai aici.
Hai!
George...
Danny, scuze că te deranjez așa acasă.
Pleacă cu tovarășul tău de pe verandă și stați lângă mașină.
Ce?
Plecați de pe verandă, stați lângă mașină!
Cu ce vă pot ajuta?
Voiam doar să văd ce faci.
Să văd dacă ești aici, dacă ești bine...
Dacă ai auzit ceva despre ce se întâmplă...
Da. Eu sunt Clay.
Familia mea a închiriat casa lui GH... casa lui George.
Suntem din oraș.
Norocul familiei tale!
Închipuie-ți ce nenorocire e acum în oraș!
Vă spun sincer, mă mir că ați ieșit.
Am venit pentru că fiul meu are nevoie de ajutor.
Vomită și...
I-au căzut pur și simplu dinții, nu știu de ce.
Dinții, zici?
Sigur are legătură cu zgomotul ăla.
Știi ceva despre zgomot?
S-a mai întâmplat așa ceva în Cuba, mai demult.
O armă cu microunde ce produce un fel de radiație
care poate fi transmisă prin sunet.
Unii și-au pierdut dinții și acolo.
În afară de asta, nu știu sigur decât că nu apar prea multe informații.
Presupun că e război.
Sau începe un război.
Cică s-a vorbit în diverse locuri... Probabil despre asta.
Cum adică „s-a vorbit”?
Citiți și voi ziarele dincolo de prima pagină!
Rușii și-au rechemat personalul de la Washington.
Ați observat măcar?
Se întâmplă ceva. Nu știu exact ce anume.
Poate că mai mult nu vom afla
și trebuie să stăm cuminți și să avem grijă de noi.
Rugați-vă, faceți ce vă vine vouă.
Danny...
Cum zicea Clay, fiul lui nu e bine.
Nu e suficient să ne rugăm.
Știind ce pregătit ești, am zis că poate ai vreun medicament.
Nu e treaba voastră ce am eu.
Danny!
Eu sunt! Ne cunoaștem!
Suntem prieteni.
Așa era înainte, George. Nu gândești limpede.
Ce vrei să zici? Îi spui omului să nu aibă grijă de fiul lui?
Nimic n-are logică acum.
Dar când lumea e aiurea, eu pot să acționez rațional,
adică să-mi apăr familia mea.
Ce faceți voi e treaba voastră.
Credeam că fac bine aducându-i aici. Dacă ai medicamente care să-l ajute...
Ți le putem plăti.
O mie de dolari?
Dacă pică guvernul, banii nu mai contează.
E picată rețeaua, cardurile mele nu merg.
Nu merg nici Venmo sau ApplePay.
S-ar putea ca doar banii-gheață să mai însemne ceva.
Fiul meu e rău, are nevoie de ajutorul tău. Are 16 ani!
Nu e nimic aici.
Rosie!
Ești în dificultate.
Te înțeleg!
Și eu aș face orice pentru familia mea.
Așa că asta fac.
Încui ușile, aștept, veghez,
stau cu arma pregătită...
În afară de asta, nu știu ce să vă spun.
Ruth, sunt urme de bicicletă...
Acum mă duc înapoi în casă.
La revedere și mult noroc!
Dacă mai ieșiți, sunteți bineveniți, dar nu vă pot oferi decât conversație.
Îți sugerez să încerci la vecinii tăi, familia Thorne.
Și-au renovat pe șest subsolul acum ceva vreme, fără autorizații.
L-a făcut un amic de-al meu, nici planul nu mi l-a arătat. Și cred...
că bogătașul și-a făcut buncăr.
Danny, nu poți să ne lași baltă așa!
George, nu ți-ai dat seama ce se întâmplă?
Toți am fost lăsați baltă!
Cu tot respectul...
vă rog să plecați de pe proprietatea mea.
Acum.
Nu plecăm nicăieri până nu ne dai ce ne trebuie.
Ce dracu' se întâmplă?
I-am promis mamei băiatului că-l ajut.
Nu-l ajuți decât să moară repede dacă nu lași arma jos.
GH, lasă arma, da? Găsim alt drum spre spital.
Nu există alt drum! Și n-o să ne împuște.
- Eu zic că ne împușcă. - Blufează.
Deloc!
Stați așa!
- Clay, dă-te! - Tată!
Vreau să mă înțeleg cu el!
Nu se termină decât dacă vă urcați în mașină și plecați.
Unde să plecăm? Toate drumurile sunt blocate.
Suntem la mama dracului, nu e țipenie de om!
Habar n-am ce-ar trebui să fac.
Nu-s în stare de nimic fără celular și GPS.
Sunt neputincios!
Dar fiul meu e bolnav.
Și fiica mea a dispărut.
Și nu știu ce să fac.
Dar tu ești foarte bine pregătit.
Absolut!
Da, și de-aia am venit la tine. Doar tu îmi poți ajuta fiul!
- Nu e problema mea. - Ai dreptate, nu e.
Dar e cum spuneai.
Ce-ai face dacă ar fi familia ta? Asta fac și eu.
Nu pot să fac altceva.
Te implor.
Te rog,
ajută-mi fiul!
Presupun că un troc era de așteptat la un moment dat.
Sunt bani-gheață, deci nu e troc...
Mai am o informație pentru tine.
Gratis, dacă vrei.
Coreenii sunt de vină.
Coreenii?
De ce?
Crede-mă, sunt coreenii. Sau chinezii. Unii dintre ăștia.
Arată-i!
Ieri am ieșit cu mașina
și e o dronă mare care aruncă astea peste tot.
Înseamnă „Moarte Americii”, deci ne gândim că au fost iranienii.
Parcă am auzit ceva la NPR despre capacitățile lor cibernetice.
De ce zâmbești?
Înainte să moară telefoanele,
un amic din San Diego mi-a spus de ceva similar,
niște drone care aruncau fițuici, dar în coreeană.
Sau mandarină. Nu știa care.
Dar a fost detașat de patru ori în Irak
și ar fi știut dacă arătau așa.
Ne-am făcut mulți dușmani în toată lumea. Poate asta înseamnă că s-au aliat câțiva.
Aseară aveam flamingo în piscină.
Animalele încearcă să ne avertizeze.
Știu ceva.
Știu ceva ce noi nu știm.
Ca atunci când știu câinii că vine furtuna.
Urmele de bicicletă merg încoace.
Ar trebui să mergem acasă, s-o fi întors tata.
Poate ne poate ajuta.
Nu merg nicăieri fără Rosie.
Casa aia! Acolo cred că s-a dus.
Hai înapoi, să vedem dacă au găsit-o pe Rose.
GH, ce se întâmplă?
Înainte să plecăm...
trebuie să știu dacă ești cu mine.
Orice se întâmplă, vreau să știu dacă ne ajutăm.
Pentru că dacă e peste tot ca aici,
trebuie să mergem în buncărul de care ne-a zis Danny.
Ce vorbești acolo?
Știi ceva.
Aveam o bănuială, dar voiam mai multe informații.
Erau toate semnele, dar...
nu voiam să sperii pe nimeni.
Ați fi zis că-s nebun, pentru că e o nebunie.
Avea mai multă noimă dacă eram în pragul unei invazii, dar așa...
Credeam că n-o să lăsăm să se întâmple așa ceva.
Ce să se întâmple?
Clientul meu principal e în industria de apărare.
Analizez des raportul costuri-beneficii al campaniilor militare.
Pe clientul meu îl îngrozea un program anume în mod special.
O manevră în trei etape ce poate răsturna un guvern din interior.
Prima etapă e izolarea.
Îi lași fără comunicații și transporturi.
Faci ținta cât mai surdă, mută și paralizată posibil,
pregătind-o de a doua etapă:
haos sincronizat.
Îi terorizezi cu atacuri acoperite și dezinformare,
copleșindu-le apărarea,
lăsându-le armele vulnerabile față de extremiștii din propria armată.
Fără un dușman și motiv clar, oamenii se vor bate unii cu alții.
Dacă îți iese, etapa a treia se întâmplă de la sine.
Care e etapa a treia?
Lovitura de stat.
Războiul civil.
Colapsul.
Acest program e considerat cel mai ieftin mod
de a destabiliza o țară.
Dacă țara-țintă e suficient de disfuncțională,
îți face ea, în esență, treaba.
Cine a început operațiunea vrea s-o terminăm noi.
FAMILIA THORNE
Rose!
ALERTĂ DE URGENȚĂ
CASA ALBĂ ȘI ORAȘELE PRINCIPALE SUNT ATACATE
DE FORȚE MILITARE OSTILE.
NIVELURI RIDICATE DE RADIAȚII DETECTATE
ÎN PREAJMA MULTOR CENTRE POPULATE.
ADĂPOSTIȚI-VĂ IMEDIAT!
BINE AȚI VENIT!
CITIRE
PRIETENII TĂI
EPISOADE
ULTIMUL
REDARE
ÎN AMINTIREA LUI PATRICK SHELBY ȘI ROCKY BABCOCK
Subtitrarea: Raluca Dimitriu